Wespe
![ikona](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/99/Question_book-new.svg/48px-Question_book-new.svg.png)
Wespe | |
---|---|
![]() Wespe v Německém tankovém muzeu | |
Typ vozidla | samohybné dělo |
Země původu | ![]() |
Historie | |
Výrobce | Famo-Ursus |
Návrh | 1942 (Alkett) |
Období výroby | 1943 - 1944 |
Vyrobeno kusů | 676 |
Ve službě | 1943 - 1945 |
Základní charakteristika | |
Posádka | 5 osob |
Délka | 4,81 m |
Šířka | 2,28 m |
Výška | 2,30 m |
Hmotnost | 11,48 t |
Pancéřování a výzbroj | |
Pancéřování | 5 - 30 mm |
Hlavní zbraň | houfnice leFH 18/2 |
Pohon a pohyb | |
Motor | 6 vál. benzínový Maybach HL 62 TRM |
Síla motoru | 138 k (103 kW) |
Odpružení | listová pružina |
Max. rychlost | 40 km/h na silnici |
Poměr výkon/hmotnost | 12 hp/t |
Dojezd | 220 km |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Wespe SdKfz 124 ("vosa") (SdKfz 124 nebo Leichte Feldhaubitze 18/2 auf Fahrgestell Panzerkampfwagen II (Sf) bylo německé samohybné dělo užívané za druhé světové války. Stroj vznikl na podvozku tanku PzKpfw II, který byl překonán a zastaralý již na počátku války. Proto byly tyto tanky stahovány a přebudovávány na samohybná děla, jež měla instalovanou houfnici FH 18/2 ráže 105 mm. Nástavba byla svařovaná a shora otevřená, takže posádka se při nepříznívém počasí musela chránit impregnovanou plachtou. Stroje se vyráběly od roku 1942 do roku 1944, přičemž bylo vyrobeno 662 samohybných děl a 158 přepravníků munice.
Bojové nasazení
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d6/Bundesarchiv_Bild_101I-219-0553A-15%2C_Russland%2C_bei_Pokrowka%2C_Panzerhaubitze_%27Wespe%27.jpg/220px-Bundesarchiv_Bild_101I-219-0553A-15%2C_Russland%2C_bei_Pokrowka%2C_Panzerhaubitze_%27Wespe%27.jpg)
Wespe byla používaná pro nepřímou palebnou podporu a nebyla určená pro přímý boj s nepřátelskou obrněnou technikou. Proto většina z 32 kusů 105 mm munice byla vysoceexplozivní. Pro případ střetu s obrněnou technikou ale nesly i pár protipancéřových granátů. Operovaly v bateriích po 6 kusech, ke kterým byly přiřazeny i dva nosiče munice Wespe. Ty nesly zásobu 90 kusů munice. Houfnice měla efektivní dostřel 8 400 metrů. Vysoceexplozivní granát o hmotnosti téměř 15 kg dokázala vystřelit rychlostí 540 m/s na maximální vzdálenost přibližně 10 500 m.
Wespe byla postupně zařazena do služby dělostřeleckých baterií tankových divizí a divizí pancéřových granátníků od jara 1943 a používaný až do konce války Wehrmachtem jako i divizemi Waffen SS. Prvním významným bojovým střetem, jehož se zúčastnily, byla bitva v Kurském oblouku, kde se dobře osvědčily.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Wespe na Wikimedia Commons
Německá obrněná vozidla za druhé světové války | |
---|---|
tanky | Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger I • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t) |
samohybné houfnice | |
útočná děla | |
stíhače tanků | Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Ferdinand • RSO |
polopásy | |
obrněné vozy | |
protiletadlové tanky | |
demoliční vozidla | Leichter Ladungsträger • Mittlerer Ladungsträger • Schwerer Ladungsträger |
prototypy | Maus • E-Serie • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil • Coelian • Versuchflakwagen • VK45.01 (P) |
návrhy |