Sakhaïta
![]() | |
---|---|
![]() Sakhaïta de color groc pàl·lid associada a la ludwigita negra ![]() | |
Fórmula química | Ca48Mg16(BO₃)32(CO₃)16⋅2(H₂O,HCl) |
Epònim | Sibèria ![]() |
Localitat tipus | dipòsit de bor de Titovskoe, Serralada de Tas-Khayakhtakh, Conca del riu Dogdo, Sakhà, Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia |
Classificació | |
Categoria | borats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 6.AB.65 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 6.AB.65 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | Vc/A.04 – Anhang ![]() |
Dana | 27.1.4.1 |
Heys | 10.4.4 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | isomètric |
Estructura cristal·lina | a = 14,685(3) Å |
Grup puntual | m3m (4/m 3 2/m) - hexoctaedral |
Color | incolor, gris a blanc grisós |
Duresa | 5 |
Lluïssor | grassa |
Diafanitat | transparent |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral redefinit (Rd) i aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA1965-035 |
Any d'aprovació | 1965 |
Símbol | Skh ![]() |
Referències | [1] |
La sakhaïta és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom de la regió de Sakhà, a Rússia, on va ser descoberta.
Característiques
La sakhaïta és un borat i la seva fórmula química, que va ser redefinida l'any 2021, és: Ca48Mg16(BO₃)32(CO₃)16⋅2(H₂O,HCl).[2] Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1965. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. Estructuralment és un mineral relacionat amb la harkerita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sakhaïta pertany a «06.AB: borats amb anions addicionals; 1(D) + OH, etc.» juntament amb els següents minerals: hambergita, berborita, jeremejevita, warwickita, yuanfuliïta, karlita, azoproïta, bonaccordita, fredrikssonita, ludwigita, vonsenita, pinakiolita, blatterita, chestermanita, ortopinakiolita, takeuchiïta, hulsita, magnesiohulsita, aluminomagnesiohulsita, fluoborita, hidroxilborita, shabynita, wightmanita, gaudefroyita, harkerita, pertsevita-(F), pertsevita-(OH), jacquesdietrichita i painita.
Formació i jaciments
Va ser descoberta al dipòsit de bor de Titovskoe, a la serralada Tas-Khayakhtakh, a la regió de Sakhà, a Rússia. També a Rússia ha estat trobada a la mina de ferro de Korshunovskoye i al dipòsit de bor de Solongo. També ha estat descrita a la mina Hol Kol, a Suan-gun (Corea del Nord), a la mina Kombat, a la regió d'Otjozondjupa (Namíbia) i al jaciment d'estany de Dayishan, al comtat de Changning (Hunan, Xina).
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)