Azoproïta
![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Fórmula química | (Mg,Fe2+)₂(Fe3+,Ti,Mg)(BO₃)O₂ |
Epònim | acrònim i Study of Deep Zones of the Earth’s Crust (en) ![]() ![]() |
Classificació | |
Categoria | borats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 6.AB.30 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 6.AB.30 ![]() |
Dana | 24.2.1.3 |
Heys | 9.6.2 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | ortoròmbic |
Estructura cristal·lina | a = 9.27Å, b = 12.23Å, c = 3Å |
Grup espacial | grup espacial 55 ![]() |
Color | negre |
Fractura | fractura concoïdal ![]() |
Duresa | 5,5 |
Lluïssor | adamantina |
Propietats òptiques | biaxial (+) |
Índex de refracció | nα = 1.799 nβ = 1.822 nγ = 1.855 |
Birefringència | δ = 0,056 |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA1970-021 ![]() |
Símbol | Azo ![]() |
Referències | [1][2] |
L'azoproïta és un mineral de la classe dels borats que pertany al grup ludwigita.[3] El seu nom és un acrònim en honor del "Estudi de les Zones profundes de l'escorça de la Terra" (AZOPRO en rus) esponsoritzada l'any 1969 per l'Associació Internacional de Geologia, i aprovada el 1970 per l'Associació Mineralògica Internacional, any en què també va ser descoberta.
Característiques
L'azoproïta és un borat de fórmula (Mg,Fe2+)₂(Fe3+,Ti,Mg)(BO₃)O₂, que pertany al grup ludwigita de minerals. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5. Té una lluïssor adamantina i el seu color és negre.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'azoproïta pertany a «06.AB: borats amb anions addicionals; 1(D) + OH, etc.» juntament amb els següents minerals: hambergita, berborita, jeremejevita, warwickita, yuanfuliita, karlita, bonaccordita, fredrikssonita, ludwigita, vonsenita, pinakiolita, blatterita, chestermanita, ortopinakiolita, takeuchiita, hulsita, magnesiohulsita, aluminomagnesiohulsita, fluoborita, hidroxylborita, shabynita, wightmanita, gaudefroyita, sakhaita, harkerita, pertsevita-(F), pertsevita-(OH), jacquesdietrichita i painita.
Formació i jaciments
L'azoproïta va ser descoberta l'any 1970 al massís Tazheranskii, (Irkutskaya Oblast', Regió econòmica de Sibèria de l'Est), tot i que també se n'ha trobat a la República de Sakhà, totes dues localitzacions a Rússia. És un mineral poc comú que es forma en la darrera etapa a la zona de contacte entre les roques metamòrfiques i magnesi, associades amb sienites. Sol trobar-se associada a altres minerals com calcita, ludwigita, brucita, clinohumita, baddeleyita, tazheranita, perovskita, geikielita i forsterita.
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)