Hidrohonessita
![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Fórmula química | (Ni1-xFex3+)(OH)₂[SO₄]x/2·nH₂O |
Epònim | hidro- i honessita ![]() |
Localitat tipus | mina de níquel Otter Shoot, mina Otter Juan, mines de níquel de Kambalda, comtat de Coolgardie, Austràlia Occidental, Austràlia |
Classificació | |
Categoria | sulfats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 7.DD.35 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 7.DD.35 ![]() |
Dana | 31.10.7.1 |
Heys | 25.12.12 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | hexagonal |
Estructura cristal·lina | a = 3,09Å; c = 10,8Å |
Color | groc |
Color de la ratlla | groc blanc[1] |
Densitat | 2.635 [1] |
Propietats òptiques | uniaxial (-) |
Índex de refracció | nω = 1,630 nε = 1,590 |
Birefringència | δ = 0,040 |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA1980-037a |
Any d'aprovació | 1981 |
Símbol | Hhon ![]() |
Referències | [2] |
La hidrohonessita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de la glaucocerinita. Nom atorgat per la seva relació (forma hidratada) amb la honessita.[2][1]
Característiques
La hidrohonessita és un sulfat de fórmula química (Ni1-xFex3+)(OH)₂[SO₄]x/2·nH₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal.[2][1]
Es troba classificada en el grup 7.DD.35 segons la classificació de Nickel-Strunz (7 per a sulfats (selenats, tel·lurats, cromats, molibdats, wolframats); D per a sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O; i D per a només amb cations de mida mitjana, capes d'octaedres d'ús compartit; el nombre 35 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 31.10.7.1 (31 per a sulfats hidratats que contenen grup hidroxil o halogen i 10 per a divers; 7 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).[2]
Formació i jaciments
S'ha trobat a Austràlia, Japó, al Regne Unit i als EUA.[2] Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Eugenia (Bellmunt del Priorat, Priorat).[3]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
Bibliografia
- American Mineralogist: 67: 623.
- Mineralogical Magazine: 44: 333-337, 339-343.
- Mills, S.J., Christy, A.G., Genin, J.-M.R., Kameda, T., Colombo, F. (2012): Nomenclature of the hydrotalcite supergroup: natural layered double hydroxides. Mineralogical Magazine, 76, 1289-1336.