Евксеніт-(Y)
Евксеніт-(Y) | |
---|---|
![]() | |
Загальні відомості | |
Статус IMA | перевизначений (Rd)[d][1] |
IMA-номер | IMA2022 s.p. |
Абревіатура | Eux-Y[2] |
Хімічна формула | (Y,Ca,Ce,U,Th)(Nb,Ta,Ti)₂O₆ |
Nickel-Strunz 10 | 4.DG.05[3] |
Ідентифікація | |
Сингонія | ромбічна сингонія |
Інші характеристики | |
Названо на честь | гостинністьd (давньогрецька мова)[4], іноземець (давньогрецька мова)[4] |
![]() |
Евксені́т — мінерал класу оксидів, джерело отримання ніобію, талію та ін. елементів.
Історія та етимологія
Евксеніт-(Y) був вперше відкритий Бальтазаром Матіасом Кейлхау в безіменному утворенні пегматиту поблизу Йольстера в норвезькій провінції Согн-ог-Ф'юране і описаний у 1840 році німецьким хіміком, геологом та мінералогом Теодором Шеерером (1813—1875). Назву дано від грец. εύξεινος — "гостинний", у зв'язку з безліччю рідкісних елементів, що входять до його складу.
У 1987 році Міжнародна мінералогічна асоціація (IMA) змінила назву мінералу на евксеніт-(Y) через домінуючий в ньому ітрій.
Загальний опис
Складний оксид ітрію, титану, танталу, ніобію координаційної будови.
Склад широко варіює, відповідаючи формулі:
(Y, Ca, Ce, U, Th)(Nb, Ta, Ti)2O6
або узагальненій: АВ2 (О, ОН)6 де А — Y, U, Са, Се, Th, Pb, Fe2+, Mg, Mn; B — Nb, Ti, Та, рідше Fe3+, Sn.
У групі А переважають рідкісні землі ітрієвої групи (18,5-35,5 %), а серед них ітрій. У групі В переважає ніобій.
Мінерал звичайно частково або повністю метаміктний. Сингонія ромбічна, структурний тип ферсміту. Утворює ізоморфні ряди з полікразом (у групі В переважає Ti), танталевксенітом (в групі В переважає Та) і з ферсмітом (в групі В переважає Nb, а в групі А — Са). Виділяється у вигляді незавершених кристалів стовпчастого і пластинчатого вигляду. Відомі двійники та зростки.
Колір чорний, бурувато-чорний. У тонких уламках просвічує червоно-бурим кольором. Риса жовтувато-бура. Блиск алмазний зі смолистим відливом. Злам раковистий.
Твердість 5-6, густина 4,5-5,9. Е. — акцесорний мінерал лужних гранітоїдів.
Відомий як компонент гранітних пегматитів, уламкових чорних пісків.
Асоціація: альбіт, мікроклін, біотит, мусковіт, ільменіт, монацит, ксенотим, циркон, берил, магнетит, гранат, аланіт, гадолініт, ешиніт-(Y), торит, уранініт, бетафіт, колумбіт.
Поширений по всьому світу. Зустрічається в рідкісноземельних гранітних пегматитах, типова місцевість мінералу — у Йольстері, Сунн-фьорд (Норвегія). При руйнуванні гранітів нагромаджується в розсипах (шт. Айдахо, Арізона, Вайомінг та Колорадо США). Інші місця включають Уральські гори Росії; район Мінас-Жерайс, Бразилія; район міста і комуни Ампангабе, Мадагаскар; провінція Онтаріо, Канада.
Евксеніт — джерело отримання Nb, Та та ін. елементів.
Див. також
Примітки
- ↑ International Mineralogical Association - Commission on new minerals, nomenclature and classification The IMA List of Minerals (September 2022) — 2022.d:Track:Q114728751d:Track:Q26224004
- ↑ Warr L. N. IMA–CNMNC approved mineral symbols // Mineralogical Magazine — Cambridge University Press, 2021. — Vol. 85. — P. 291–320. — ISSN 0026-461X; 1471-8022 — doi:10.1180/MGM.2021.43d:Track:Q912887d:Track:Q3314880d:Track:Q59767631d:Track:Q110360213
- ↑ Нікель Е. Г., Nichols M. C. IMA/CNMNC List of Mineral Names (March 2009) — 2009.d:Track:Q1356348d:Track:Q16917772d:Track:Q15205595
- ↑ а б Ralph J., Nikischer T., Hudson Institute of Mineralogy Mindat.org: The Mineral and Locality Database — [Keswick, VA], Coulsdon, Surrey: 2000.d:Track:Q15221937d:Track:Q6395268d:Track:Q2463831
Література
- Мала гірнича енциклопедія : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Донбас, 2004. — Т. 1 : А — К. — 640 с. — ISBN 966-7804-14-3.
- Лазаренко Є. К., Винар О. М. Евксеніт-(Y) // Мінералогічний словник. — К. : Наукова думка, 1975. — 774 с.
- Евксеніт-(Y) // Мінералого-петрографічний словник / Укл. : Білецький В. С., Суярко В. Г., Іщенко Л. В. — Х. : НТУ «ХПІ», 2018. — Т. 1. Мінералогічний словник. — 444 с. — ISBN 978-617-7565-14-6.
- Palache, C., H. Berman, and C. Frondel (1944) Dana’s system of mineralogy, (7th edition), v. I, 787–792.
- Handbook of Mineralogy / Euxenite-(Y). URL: https://rruff.info/doclib/hom/euxenitey.pdf [Архівовано 24 квітня 2022 у Wayback Machine.]
Посилання
- Euxenite — Webmin [Архівовано 12 вересня 2021 у Wayback Machine.]
|