STS-50
STS-50 (48 політ шатл, 12 політ «Колумбія») | |||||
---|---|---|---|---|---|
![]() | |||||
Космічний корабель | Колумбія OV-102 | ||||
Тип космічного корабля | Спейс Шаттл | ||||
Екіпаж | 7 | ||||
Місце запуску | Кеннеді LC-39A | ||||
Дата запуску | 25 червня 1992 16:12:23 UTC | ||||
Місце посадки | Кеннеді Runway 33 | ||||
Дата посадки | 9 липня 1992 11:42:27 UTC | ||||
Тривалість польоту | 13 діб 19 годин 30 хвилин 4 секунд | ||||
Кількість обертів | 221 | ||||
Апогей | 309 км | ||||
Перигей | 302 км | ||||
Орбітальний період | 90,6 хв | ||||
Нахил орбіти | 28,5 градусів | ||||
Пройдено відстань | 9 200 000 км | ||||
Пов'язані місії | |||||
|
STS-50 — космічний політ шатла «Колумбія» за програмою НАСА «Спейс Шаттл» з проведення різних фізичних і медико-біологічних експериментів. Дослідження проводилися в лабораторному модулі «Спейслеб» у вантажному відсіку корабля. Політ став 12-м для шатла «Колумбія». Експедиція стартувала 25 червня 1992 року з Космічного центру Кеннеді в штаті Флорида і стала найтривалішою для шатлів на той момент. Тривалішими в космічній програмі США раніше були тільки польоти на космічній станції «Скайлаб» (англ. Skylab Space Station) в 1973 і 1974 роках[1].
Посадка спочатку планувалася в Каліфорнії на Едвардс (англ. Edwards Air Force Base). Однак, через погану погоду приземлення було перенесено у Флориду. У результаті посадка на мисі Канаверал стала десятою там для шаттлів і першою для «Колумбії»[1].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/95/Sts-50-crew.jpg/200px-Sts-50-crew.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/73/Spacelab_Module_in_Cargo_Bay.jpg/200px-Spacelab_Module_in_Cargo_Bay.jpg)
Екіпаж
(НАСА): командир: Річард Ноел Річардс (3-й політ)
(НАСА): пілот: Кеннет Дуейн Бауерсокс (англ. Kenneth Dwane "Sox" Bowersox) (1-й політ)
(НАСА): спеціаліст з програмою польоту 1: Бонні Джинн Данбар (3-й політ)
(НАСА): спеціаліст з програмою польоту 2: Еллен Луїза Шулман Бейкер (2-й політ)
(НАСА): спеціаліст з програмою польоту 3: Карл Джозеф Мід (2-й політ)
(НАСА): спеціаліст з корисного навантаження 1: Лоуренс Джеймс Делукас (1-й політ)
(НАСА): спеціаліст з корисного навантаження 2: Юджин Ху-Чау Трін (1-й політ)[1]
Експерименти
Список експериментів включав:
- Crystal Growth Furnace (CGF)
- Drop Physics Module (DPM)
- Surface Tension Driven Convection Experiment (STDCE)
- Zeolite Crystal Growth (ZCG)
- Protein Crystal Growth (PCG)
- Glovebox Facility (GBX)
- Space Acceleration Measurement System (SAMS)
- Generic Bioprocessing Apparatus (GBA)
- Astroculture-1 (ASC)
- Extended Duration Orbiter Medical Project (EDOMP),
- Solid Surface Combustion Experiment (SSCE
- Investigation in Polymer Membrane Processing (IPMP)
- Shuttle amateur Radio Experiment II (SAREX — II)
- Ultraviolet Plume Instrument (UVPI)[1]
Експерименти з вирощування кристалів проводилися в спеціальній установці багаторазового використання (Crystal Growth Furnace, CGF), щоб дослідити зростання кристалів у невагомості. Ця піч здатна до автоматичної обробки до шести великих зразків при температурах до 1 600 градусів Цельсія.
Дослідження полімерних мембран (Investigations into Polymer Membrane Processing, IPMP), які раніше проводили у шести польотах шатлів, виявили ті їх якості, що можуть бути використані для поліпшення або застосування як біофільтрів у біомедичних і промислових процесах[1].
Примітки
- ↑ а б в г д .gov/shuttle/missions/sts-50/mission-sts-50.html Місія Колумбія STS- 50 на сайті science.ksc.nasa.gov [недоступне посилання з червня 2019]