MANET
MANET (англ. Mobile Ad hoc Network) — бездротова, децентралізована, мобільна IP-мережа, що здатна до самоорганізації та забезпечує встановлення з'єднань між довільними вузлами[1]. Кожен з мобільних пристроїів такої мережі може незалежно пересуватися у будь-яких напрямках, і, як наслідок, часто розривати і встановлювати з'єднання з сусідами.
Основні особливості
Самоорганізовані мережі MANET мають наступні переваги над бездротовими мережами традиційної архітектури:
- можливість передачі даних на великі відстані без збільшення потужності передавача;
- стійкість до змін в інфраструктурі мережі;
- можливість швидкої реконфігурації в умовах несприятливих завад;
- простота і висока швидкість розгортання;
Бездротові мережі, побудовані на базі мобільних пристроїв, мають ряд особливостей:
- мобільність вузлів веде до додаткового підвищення динамічності топології мережі, так як до можливості обриву зв'язку через перешкоди або включення / виключення вузла додається ймовірність його переміщення;
- запас джерел живлення мобільних вузлів може бути обмежений, у зв'язку з чим при проектуванні апаратних засобів і протоколів необхідно враховувати ще й енергоспоживання (особливо це стосується сенсорних мереж).
Ємність мережі
Ємність мережі MANET визначається не тільки кількістю вузлів, а й кодовим мультиплексуванням[1]. Як свідчать результати досліджень військових мереж MANET, у випадку 50–70 вузлів кодування сигналів забезпечує збільшення інформаційної ємності мережі в 5–10 раз[1]. Фундаментальне обмеження на величину такого зростання, коли кожен з n вузлів передає і приймає дані зі швидкістю W0, пропорційно виразу W0*.[1]
Основні проблеми MANET
Можна виділити декілька класів проблем:
- проблема забезпечення завадостійкості;
- проблема протидії несанкціонованому доступу до мережі з забезпеченням безпеки підключення та виходу з неї, а також необхідність багаторівневого ієрархічного захисту процесів злиття та відокремлення мереж MANET, що взаємодіють[1];
- проблема захисту переданих в мережі даних;
- проблема загальної пропускної здатності мереж;
- проблема ефективності застосовуваних методів маршрутизації
Методи маршрутизації
Для маршрутизації на мережевому рівні використовуються спеціальні протоколи, орієнтовані на динамічні мережі:
- реактивні: AODV, DSR та ін
- проактивні: OLSR та ін
Перевагу одному або іншому виду протоколів може бути віддано тільки з урахуванням обстановки і швидкостей руху абонентів. Наприклад, для автомобільної версії MANET VANET має сенс використовувати реактивні протоколи.
Див. також
Примітки
- ↑ а б в г д Слюсар, В.И. (2008). Военная связь стран НАТО: проблемы современных технологий (PDF). Электроника: Наука, Технология, Бизнес. – 2008. - № 4. с. 66 - 71. Архів оригіналу (PDF) за 12 травня 2021. Процитовано 27 липня 2019.
Посилання
- МОБІЛЬНІ РАДІОМЕРЕЖІ (MANET) - ОСНОВА ПОБУДОВИ ТАКТИЧНИХ МЕРЕЖ ЗВ’ЯЗКУ [Архівовано 20 січня 2022 у Wayback Machine.]
![]() | Це незавершена стаття про інформаційні технології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |