Glen Grant
Glen Grant | |
---|---|
![]() | |
Регіон: Спейсайд | |
Координати | 57°31′55″ пн. ш. 3°12′38″ зх. д. / 57.532000° пн. ш. 3.2107972° зх. д. / 57.532000; -3.2107972Координати: 57°31′55″ пн. ш. 3°12′38″ зх. д. / 57.532000° пн. ш. 3.2107972° зх. д. / 57.532000; -3.2107972 |
Власник | Gruppo Campari |
Дата заснування | 1840 |
Статус | Діюча |
Джерело води | The Glen Grant burn |
Кількість перегонних кубів | 4 першого етапу (15.000 л), 4 другого етапу (9.600 л)[1] |
Об'єми виробництва | 5.900.000 літрів |
Glen Grant (укр. Ґлен Ґрант) — віскікурня, заснована 1840 року у місті Ротес, Спейсайд[en], що виробляє односолодове шотландське віскі. Назва Glen Grant також є назвою і торговельною маркою даного специфічного сорту віскі. Раніше віскікурня належала компанії Chivas Brothers Ltd, найвідомішій своїм купажованим віскі Chivas Regal[en], Glen Grant був придбаний[2] італійською компанією Campari Group[en] у грудні 2005 року. Це найпопулярніше односолодове шотландське віскі в Італії.[3]
Історія
Glen Grant засновано у 1840 році братами Джоном та Джеймсом Ґрантом, двома колишніми нелегальними власниками спиртзаводу та контрабандистами, які вирішили отримати ліцензію на діяльність. Віскікурня мала вдале розташування — поруч море і порт Гармут[en], річка Спей, підгір'я та рівнини, на яких росте ячмінь, що забезпечує віскікурню усіма основними інгредієнти для виробництва односолодового віскі. Відтоді віскікурня працювала легально.[4]
До 1872 року засновники віскікурні Glen Grant померли. Молодий Джеймс Ґрант, який народився в 1847 році, завжди захоплювався віскікурнею і успадкувавши бізнес і титул «Glengrant» від свого дядька Джона Ґранта, він хотів довести, що є гідним наступником.[4]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1d/GlenGrant1.jpg/220px-GlenGrant1.jpg)
Про Джеймса Ґранта розповідали багато історій. Його називали новатором, соціалізатором і мандрівником, він жив за своїми правилами та встановлював власні стандарти. Полюбляв захоплюватися новими ідеям і він любив їх досліджувати. Він став першою людиною в Гайлендсі, яка володіла автомобілем. Glen Grant стала першою віскікурнею, яка стала використовувати електричне світло. І він впровадив високі завужені перегонні куби та очищувачі, які створили свіжий солодовий аромат і чистіший, у порівнянні з іншими віскі, колір, який є характерним для Glen Grant і сьогодні.
У 1931 році Джеймс Ґрант, останній із Glengrant, помер, залишивши у спадок своїм трьом дочкам віскікурню, що на той момент вже стала однією з найвідоміших у світі. Дуглас МакКессак, його онук, повинен був стати його наступником.
У 1972 році віскікурні Glenlivet та Glen Grant об'єдналося з компанією Hill, Thomson and Co.Ltd та Longmorn Distilleries Ltd, утворивши компанію The Glenlivet Distillers Ltd. Первісний сімейний інтерес до віскікурень підтримувався двома істотними зовнішніми акціонерами: Courage Ltd, пивоварним концерном та Suntory Ltd, японською винокурною компанією.
У 2006 році Campari придбав лише віскі Glen Grant, коли компанія Allied Domecq була придбана концерном Pernod Ricard. До сьогодні Glen Grant продовжує бути одним з найпопулярніших односолодових віскі у світі.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f0/The_Malt_Whisky_Trail_Map.jpg/220px-The_Malt_Whisky_Trail_Map.jpg)
Шотландський солодовий віскі-тур[en] — туристична ініціатива, що об'єднує сім діючих віскікурень Спейсайд[en], включаючи Glen Grant, історичний спиртзавод (Dallas Dhu, в якому зараз музей) та Спейсайдське бондарство[en]. За повідомленнями BBC, на території Glen Grant відвідувачі можуть відвідати віскікурню та склад.[5]
Керівники віскікурні
Дата | Керівник |
---|---|
Pre-1898 | Джордж Ґрант |
1898 — 1941 | Джеймс Каммінг |
1941 — 1969 | Джеймс Сміт |
1969 — 1983 | Ернест Шеррет |
1983 — 1992 | Денніс Малкольм |
1992 — 1996 | Віллі Мірнс |
1996 — 2005 | Роберт МакФерсон |
2005 — 2006 | Гаміш Проктор |
2006 — 2017 | Денніс Малкольм |
Див. також
Примітки
- ↑ Glen Grant on whisky.com (англ.)
- ↑ Business | Italy's Campari seals whisky deal. BBC News. 23 грудня 2005. Архів оригіналу за 9 листопада 2012. Процитовано 19 травня 2012. (англ.)
- ↑ Is it an Italian job for Glen Grant? : Whisky Magazine : Whisky News. Whiskymag.com. Архів оригіналу за 6 лютого 2012. Процитовано 19 травня 2012. (англ.)
- ↑ а б Кейт Гопкінс (26 травня 2009). 99 Drams of Whiskey: The Accidental Hedonist's Quest for the Perfect Shot and the History of the Drink. Macmillan. ISBN 9781429989978. Архів оригіналу за 12 травня 2016. Процитовано 1 травня 2020. (англ.)
- ↑ Exploring Scotland's historic whisky trail [Архівовано 15 січня 2020 у Wayback Machine.] (англ.)
Посилання
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Офіційний вебсайт [Архівовано 3 травня 2020 у Wayback Machine.]
- Glen Grant [Архівовано 1 квітня 2017 у Wayback Machine.] на ScotchWhisky.net [Архівовано 10 травня 2020 у Wayback Machine.].
- Glen Grant на ScotlandWhisky.com.