Підводні човни типу II
Підводні човни типу II — малі дизельні підводні човни Третього Рейху. Всього було побудовано 50 субмарин цього типу для ВМС нацистської Німеччини в період 1935—1941 рр. Тип II мав чотири підкатегорії: тип II-A 6 човнів, тип II-B 20 човнів, тип II-C 8 човнів, тип II-D 16 човнів. Човни призначалися у першу чергу для патрулювання прибережних вод.
Підводні човни другого типу були розроблені в 1920-х роках в Гаазі фірмою «Інженерна суднобудівельна контора» (нід. Ingenieuskaantor voor Scheepsbouw, IvS), оскільки Версальський мирний договір (1919) забороняв Німеччині проектувати, будувати і тим паче мати підводні човни.
Підводні човни типу II були розроблені на базі човнів U-Boot-Klasse UB часів Першої світової війни. Підводні човни типу II стали в свою чергу прототипом для пізніших підводних човнів типу I, VII і IX
Першим човном фактично був «Vesikko» (зараз — пам'ятник-музей біля Гельсінкі), закладений в 1932 році на верфі «Chrichton-Vulkan» в Турку (Фінляндія), що вступив у стрій влітку 1934 року як дослідний підводний човен фірми «IvS».
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a5/Vesikko_suomenlinnassa_talvella.jpg/250px-Vesikko_suomenlinnassa_talvella.jpg)
Підводні човни даного типу продавались в Туреччину, Іспанію і Фінляндію. Всі підводні човни крім типу II-B були побудовані на верфі «Deutsche Werke» в Кілі.
16 березня 1935 року Німеччина розірвала Версальський договір. До цього моменту вже було розпочато будівництво човнів типу II. 29 червня, через 11 днів після підписання англо-німецької угоди, що дозволяла Німеччині мати підводний флот, вступив у стрій перший човен цього типу. На початок Другої світової війни доля цих човнів в підводному флоті крігсмарине перевищувала 60 %.
Технічні дані
За свої малі розміри і нестійкість в надводному положенні екіпажі прозвали ці човни Einbaum (човник, зроблений з цільної дерев'яної колоди). Вузький корпус підводних човнів типу II дозволяв швидко занурюватися, але глибина занурення була обмежена 150 м.
Таблиця порівняльних характеристик:
Технічна характеристика | II-A | II-B | II-C | II-D |
---|---|---|---|---|
Водотоннажність надводна (тонни) | 254 т | 279 т | 291 т | 314 т |
Водотоннажність підводна (тонни) | 303 | 328 т | 341 т | 364 т |
Довжина найбільша (метри) | 40,9 м | 42,7 м | 43,9 м | 44 м |
Ширина корпусу найбільша (метри) | 4,08 м | 4,92 м | ||
Висота (метри) | 8,6 м | 8,4 м | ||
Середня осадка (метри) | 3,83 м | 3,90 м | 3,82 м | 3,93 м |
Глибина занурення макс. (метри) | 150 | |||
Силова установка дизель (к. с.) | 6 циліндровий 4-х тактный «MWM»[1] RS127S 2x350 | |||
Силова установка електромотор (к. с.) | «SSW»[2] 2x180 | «SSW» 2x210 | ||
Швидкість (надводна) (вузли) | 13 | 12 | 12,7 | |
Швидкість (підводна) | 6,9 | 7,0 | 7,9 | |
Артилерія | 1 x 2 cm/65 C/30 (1000 снарядів)[3] | |||
Торпедно-мінне озброєння | 3 ТА калібру 533 мм 5 торпед[4] або 18 мін TMB або 12 ТМА | |||
Запас палива (тонн) | 11,6 | 21 | 22,7 | |
Дальність ходу в надводному положенні (милі) (зі швидкістю 8 вузлів) | 1 600 | 3 900 | 4 200 | 5 650 |
Дальність ходу в підводному положенні (милі) (зі швидкістю 4 вузли) | 35 | 56 | ||
Екіпаж (осіб) | 25 | 26 |
- ↑ Motoren-Werke-Mannheim
- ↑ «Siemens» — Siemens-Schukert-Werke
- ↑ II-A вступлять у стрій без артилерії і отримають її при першій модернізації. В 1942 році всі човни що залишилися отримають двоствольний здвоєний 2 см Flak.
- ↑ Також були можливі комбінації: 1 торпеда і 10 TBM мін; 1 торпеда и 4 TMA и 6 TMB мін.
Див. також
- Список підводних човнів Третього рейху
- Типи підводних човнів ВМС Німеччини
- Дизельні підводні човни (за типами і країнами)
![]() | Це незавершена стаття про підводний човен. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- п
- о
- р
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/War_Ensign_of_Germany_%281938%E2%80%931945%29.svg/60px-War_Ensign_of_Germany_%281938%E2%80%931945%29.svg.png)
Список підводних човнів Третього Рейху