Alligatorbengädda
Alligatorbengädda | |
![]() | |
Systematik | |
---|---|
Domän | Eukaryoter Eukaryota |
Rike | Djur Animalia |
Stam | Ryggsträngsdjur Chordata |
Understam | Ryggradsdjur Vertebrata |
Överklass | Benfiskar Osteichthyes |
Klass | Strålfeniga fiskar Actinopterygii |
Ordning | Lepisosteiformes Lepisosteiformes |
Familj | Bengäddor Lepisosteidae |
Släkte | Atractosteus |
Art | Alligatorbengädda Atractosteus spatula |
Vetenskapligt namn | |
§ Atractosteus spatula | |
Auktor | (Lacépède, 1803)[1] |
Utbredning | |
![]() | |
Synonymer | |
Atractosteus spatula Lacépède, 1803 Atractosteus adamantinus Rafinesque, 1818 | |
![]() Torkat huvud som visar tandbeväpningen. | |
Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen |
Alligatorbengädda (Atractosteus spatula) är en fisk i familjen bengäddor som lever i Nordamerika.
Utseende
En avlång fisk med cylindrisk kropp och utdragen nos (även om den är kort i jämförelse med andra bengäddor). Stjärtfenan är osymmetrisk, och fisken har ett allmänt alligatorliknande utseende med sin kraftigt tandbeväpnade mun.[2] Färgen är mörkt olivbrun på ovansidan, gulaktig på undersidan. Den kan ha flera mörka fläckar på sidorna, på framkroppen dock endast den nedre delen.[3] Som mest har arten blivit 305 cm lång och vägt 137 kg; det är dock sällan den når över 2 m.[4]
Vanor
Alligatorbengäddan lever i stillastående eller långsamt rinnande vatten som stora floder, sjöar, reservoarer och liknande. Den kan även simma ut i bräckt vatten i havsbukter och tillfälligtvis i saltvatten. Ungfiskarna uppehåller sig gärna i ytan bland vissna löv och andra föremål. Arten är normalt långsam, men rör sig snabbt när den överfaller bytet, som främst utgörs av fisk. Den tar emellertid även vattenfåglar, mindre däggdjur, sköldpaddor och as. Brackvattenspopulationerna tar också krabbor (Callinectes sapidus). Som alla bengäddor har den en blodkärlsrik simblåsa, som är ansluten till svalget och som gör det möjligt för den att andas atmosfäriskt syre.[5]
Fortplantning
Inte mycket är känt om artens reproduktion, men man förmodar att den leker på senvåren (april till juni), troligtvis i stora stim i större floder. De klibbiga äggen, som sjunker till botten efter kläckningen, är klarröda och giftiga.[5]
Utbredning
Alligatorbengäddan finns i Nordamerika i Mississippis flodsystem från sydvästra Ohio och södra Illinois till Mexikanska golfen och från Enconfinafloden i Florida till Veracruz i Mexiko.[6]
Betydelse för människan
Ett smärre kommersiellt fiske förekommer.[4] Den är också föremål för sportfiske, bland annat utan krok men med nylonrev som trasslar sig in i dess många tänder, och med pil och båge.[7]
Referenser
- ^ ”Atractosteus spatula (Lacepède, 1803)” (på engelska). ITIS. http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=201897. Läst 24 september 2012.
- ^ Denise Roberts (2006). ”Atractosteus spatula Alligator gar” (på engelska). Animal Diversity Web (University of Michigan). http://animaldiversity.ummz.umich.edu/accounts/Atractosteus_spatula/. Läst 28 september 2012.
- ^ ”Atractosteus spatula alligator gar” (på engelska). Texas State University - San Marcos. Arkiverad från originalet den 5 november 2012. https://web.archive.org/web/20121105134340/http://www.bio.txstate.edu/~tbonner/txfishes/atractosteus%20spatula.htm. Läst 1 oktober 2012.
- ^ [a b] Luna, Susan M.; Ortañez, Auda Kareen (3 augusti 2012). ”Atractosteus spatula (Lacepède, 1803) Alligator gar” (på engelska). Fishbase. http://www.fishbase.org/summary/Atractosteus-spatula.html. Läst 28 september 2012.
- ^ [a b] Nathaniel Goddard. ”ALLIGATOR GAR” (på engelska). Florida Museum of Natural History. http://www.flmnh.ufl.edu/fish/Gallery/Descript/AlligatorGar/AlligatorGar.html. Läst 28 september 2012.
- ^ Pam Fuller (12 september 2012). ”Atractosteus spatula (alligator gar)” (på engelska). US Geological Survey. http://nas.er.usgs.gov/queries/factsheet.aspx?SpeciesID=755. Läst 28 september 2012.
- ^ ”Alligator Gar (Atractosteus spatula)” (på engelska). Texas Parks and Wildlife Department. http://www.tpwd.state.tx.us/huntwild/wild/species/alg/. Läst 28 september 2012.