Ginter Beniš
Ginter Beniš | |
---|---|
![]() Ginter Beniš | |
Ime po rođenju | Günter Behnisch |
Datum rođenja | (1922-06-12)12. jun 1922. |
Mesto rođenja | Lokvic Nemačka |
Datum smrti | 12. jul 2010.(2010-07-12) (88 god.) |
Mesto smrti | Štutgart Nemačka |
Prebivalište | Nemačka |
Državljanstvo | nemačko |
Univerzitet | Tehnički univerzitet u Štutgartu |
Zanimanje | arhitekta |
Organizacija | Beniš & Partneri |
Ginter Beniš (Lokvic, 12. jun 1922 – 12. jul 2010) bio je nemački arhitekta. Tokom Drugog svetskog rata on je postao jedan od nemačkih najmlađih podmorničkih zapovednika. Kasnije je Beniš postao jedan od najprominentnijih arhitekata koji su predstavljali dekonstruktivizam.[1][2] Među njegovim prominentnim projektima su Olimpijski park[3][4][5] u Minhenu i novi zapadnonemački parliament u Bonu.
Detinjstvo i mladost
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d2/Bonn_Bundestag.jpg/250px-Bonn_Bundestag.jpg)
Beniš je rođen drugo od troje dece u Lokvicu kod Drezdena.[6] On je pohađao je brojne škole, zbog činjenice da je njegov otac socijaldemokrata uhapšen, otpušten i premešten u Kemnic od strane nove nacističke vlade.[6]
Godine 1939, Beniš se dobrovoljno pridružio mornarici (Krigsmarine[7][8][9][10]), kad mu je bilo 17 godina, što je bila manje naporna alternativa obaveznoj radnoj službi, ili vojnoj obavezi.[6] Na kraju je postao podmornički oficir i služio je na U-952. Oktobra 1944. godine, postao je jedan od najmlađih podmorničkih zapovednika, kada je preuzeo komandu nad U-2337.[11] Na kraju Drugog svetskog rata predao je svoju podmornicu Britancima i postao ratni zarobljenik u dvorcu Federston[12][13][14] u Nortamberlandu.[6]
Beniš je u početku bio obučen kao zidar,[6] a 1947. godine upisao se na studije arhitekture na Tehničkom univerzitetu u Štutgartu.[15] Od 1967. do 1987. godine bio je profesor za arhitektonski/građevinski dizajn i tehnologiju industrijske gradnje na Tehničkom univerzitetu u Darmštatu.[16]
Arhitektonska karijera
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3a/Muenchen_olympia_axb01.jpg/250px-Muenchen_olympia_axb01.jpg)
Jedna od njegovih najistaknutijih zgrada bio je novi parlament u prestonici Zapadne Nemačke, Bonu. Iako je pobedio na konkursu za arhitektonski dizajn 1973. godine, izgradnja je počela tek 1987, a završena je 1992. godine.[15]
On je osnovao svoju vlastitu arhitektonsku praksu u Štutgartu 1952. godine, koja je 1966. postala Beniš & Partner.
Njegov sin Stefan Beniš osnovao je 1989. zasebnu firmu, Beniš Arhitekten.[17][18][19]
Kompletirani projekti
- 1972 Olimpijski park u Minhenu, Nemačka[20]
- 1992 Plenarni kompleks Nemačkog parlamenta (Bundestag) u Bonu, Nemačka[21]
- 1993-2005 Zgrada Akademije umetnosti u centralnom Berlinu, šestospratna staklena ekspanzija rekonstruisanog hotela Adlon[22][23]
- 1997 Državna klirinška banka – Landesgirokase u Štutgartu, Nemačka[24]
- 1998 Kontrolni toranj na Nirnberškom aerodromu, Nemačka[25]
- 2002 Severnonemačka državna klirinška banka u Hanoveru, Nemačka[26]
- 2003 Dženzajm centar u Kembridžu u Masačusecu, SAD[27]
- 2005 Centre za ćelijska i biomolekularna istraživanja u Torontu, Kanada[28]
Reference
- ^ „What is Deconstructivism?”. ArchDaily (на језику: енглески). 2018-08-12. Приступљено 2020-07-19.
- ^ Curl, James Stevens (2006). A Dictionary of Architecture and Landscape Architecture
(Paperback) (Second изд.). Oxford University Press. ISBN 0-19-860678-8.
- ^ „Olympiastadion München – Sportstätte mit viel Historie”.
- ^ „Olympiapark München :: Olympic Stadium :: Olympiapark München GMBH, Events, Konzerte, Sport, Gesundheit, Wellness, Spaß, Action, Fitness, Tennis, Wassersport, Walking, Kondition, Entspannung, Vereinssport, Musik, Fun, Training, Freizeit, Krafttraining, Muskelaufbautraining, Bodystyling, Lauftreff”. [мртва веза]
- ^ Thomas Schmidt (22. 3. 2012). „Olympiastadion: Abschied vom echten Grün”. www.merkur.de (на језику: немачки). Приступљено 23. 2. 2023. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- ^ а б в г д David Childs, Günter Behnisch: The architect behind Munich's groundbreaking Olympic Stadium, in The Independent (London), 7 August 2010, retrieved 1 March 2012
- ^ Bird, Keith. German Naval History: A Guide to the Literature. New York: Garland, 1985.
- ^ Bräckow, Werner. Die Geschichte des deutschen Marine- Ingenieuroffizierskorps. Hamburg: Stalling, 1974.
- ^ Breyer, Siegfried, and Gerhard Koop. Die deutsche Kriegsmarine, 7 vols., Friedberg: Podzun- Pallas, 1985.
- ^ „Peace Treaty of Versailles, Articles 159-213, Military, Naval and Air Clauses”. net.lib.byu.edu.
- ^ Busch & Röll 1999, стр. 29.
- ^ „Featherstone Castle, Hall Bank. Official list entry”. Historic England: National Heritage List for England. Приступљено 2. 4. 2023. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- ^ Snagge, Thomas William (јануар 1873). „II.—Some Account of Ancient Oaken Coffins discovered on the lands adjoining Featherstone Castle, near Haltwhistle, Northumberland”. Archaeologia. 44 (1): 8—16. doi:10.1017/S0261340900006597. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- ^ Melton, Nigel D.; Montgomery, Janet; Roberts, Benjamin W.; Cook, Gordon; Harris, Susanna (2016). „On the curious date of the Rylstone log-coffin burial”. Proceedings of the Prehistoric Society (на језику: енглески). Cambridge University Press. 82: 383—392. S2CID 51773095. doi:10.1017/ppr.2016.5.
- ^ а б Thorsten Dörting, Obituary of the Architect Günter Behnisch, in Spiegel online international, 13 July 2010, retrieved 9 August 2010
- ^ Darmstadt, Technische Universität. „Günter Behnisch”. Technische Universität Darmstadt (на језику: енглески). Приступљено 15. 9. 2019.
- ^ „Günter Behnisch”.
- ^ „Behnisch Architekten”. behnisch.com. Приступљено 2021-09-17.
- ^ „Defining the Internal Essence of the Materiality of Institution” (PDF). Michael James Potter. Архивирано из оригинала (PDF) 30. 7. 2016. г. Приступљено 3. 6. 2014. CS1 одржавање: Формат датума (веза)
- ^ „Sueddeutsche Article on Günther Benisch”. Sueddeutsche Newspaper. Приступљено 3. 6. 2014.
- ^ „Plenary Complex of the German Parliament”. aedes architecture. Приступљено 3. 6. 2014.
- ^ „architect Günter Behnisch dies at 88 years”. die Welt (German language). Приступљено 3. 11. 2016.
- ^ „Front history, rear Behnisch The Hotel Adlon in Berlin is extended”. BauNetz (German language). Приступљено 3. 11. 2016.
- ^ „State Clearing Bank – Landesgirokasse in Stuttgart”. AW Magazine. Архивирано из оригинала 06. 06. 2014. г. Приступљено 3. 6. 2014.
- ^ „Nürnberg International Airport (NUE/EDDN), Nuremberg, Bavaria, Germany”. Airport Technology. Архивирано из оригинала 07. 06. 2014. г. Приступљено 3. 6. 2014.
- ^ „Defining the Internal Essence of the Materiality of Institution” (PDF). Michael James Potter. Архивирано из оригинала (PDF) 30. 07. 2016. г. Приступљено 3. 6. 2014.
- ^ „German Embassy Essay on German Architects”. German Embassy Kopenhagen. Архивирано из оригинала 27. 9. 2016. г. Приступљено 3. 6. 2014.
- ^ „Benisch Profile on German Architects”. German Architects Website. Приступљено 3. 6. 2014.
Literatura
- Busch, Rainer; Röll, Hans-Joachim (1999). German U-boat commanders of World War II : a biographical dictionary. Превод: Brooks, Geoffrey. London, Annapolis, Md: Greenhill Books, Naval Institute Press. ISBN 1-55750-186-6.
- Bony, Anne (2012). L'Architecture Moderne (на језику: French). Larousse. ISBN 978-2-03-587641-6. CS1 одржавање: Непрепознат језик (веза)
- Poisson, Michel (2009). 1000 Immeubles et monuments de Paris (на језику: French). Parigramme. ISBN 978-2-84096-539-8. CS1 одржавање: Непрепознат језик (веза)
- Taschen, Aurelia; Taschen, Balthazar (2016). L'Architecture Moderne de A à Z (на језику: French). Bibliotheca Universalis. ISBN 978-3-8365-5630-9. CS1 одржавање: Непрепознат језик (веза)
- Derrida, Jacques (1967). Of Grammatology. ISBN 0-8018-5830-5. , (hardcover: ISBN 0-8018-1841-9, paperback: ISBN 0-8018-1879-6, corrected edition: ) trans. Gayatri Chakravorty Spivak. Johns Hopkins University Press.
- Derrida, Jacques & Eisenman, Peter. Chora l Works. 1997. ISBN 1-885254-40-7. . Monacelli Press.
- Derrida, Jacques & Husserl, Edmund. Edmund Husserl's Origin of Geometry: An Introduction. 1989. ISBN 0-8032-6580-8. . University of Nebraska Press.
- Frampton, Kenneth (1992). Modern Architecture, a critical history. ISBN 0-500-20257-5. . Thames & Hudson- Third Edition.
- Johnson, Phillip & Wigley, Mark. Deconstructivist Architecture: The Museum of Modern Art, New York. 1988. ISBN 0-87070-298-X. . Little Brown and Company.
- Hays, K.M. (edited). Oppositions Reader. 1998. ISBN 1-56898-153-8. . Princeton Architectural Press.
- Kandinsky, Wassily. Point and Line to Plane. ISBN 0-486-23808-3. . Dover Publications, New York.
- McLeod, Mary, "Architecture and Politics in the Reagan Era: From Postmodernism to Deconstructivism," "Assemblage," 8 (1989), pp. 23–59.
- Rickey, George (1995). Constructivism: Origins and Evolution. ISBN 0-8076-1381-9. . George Braziller; Revised edition.
- Salingaros, Nikos (2008). "Anti-Architecture and Deconstruction", 3rd edition. Umbau-Verlag, Solingen, Germany. ISBN 978-3-937954-09-7
- Tschumi, Bernard (1994). Architecture and Disjunction. ISBN 0-262-20094-5. . The MIT Press. Cambridge.
- Van der Straeten, Bart. Image and Narrative – The Uncanny and the architecture of Deconstruction Retrieved April, 2006.
- Venturi, Robert (1966). Complexity and Contradiction in Architecture. ISBN 0-87070-282-3. , The Museum of Modern Art Press, New York.
- Venturi, Robert (1977). Learning from Las Vegas. ISBN 0-262-72006-X. (with D. Scott Brown and S. Izenour), Cambridge MA, 1972, revised 1977.
- Wigley, Mark. The Architecture of Deconstruction: Derrida's Haunt. 1995. ISBN 0-262-73114-2. . The MIT Press.
- Vicente Esteban Medina (2003) Forma y composición en la Arquitectura deconstructivista, © Tesis doctoral, Universidad Politécnica de Madrid. Registro Propiedad Intellectual Madrid Nº 16/2005/3967. Link de descarga de tesis en pdf: http://oa.upm.es/481/
Spoljašnje veze
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Official site