Диодот II
Диодот II | |
---|---|
![]() | |
Лични подаци | |
Датум рођења | Рождение III век до н. э. |
Место рођења | Бактра, |
Датум смрти | 225. п. н. е. |
Место смрти | Бактра, |
Породица | |
Родитељи | Диодот I |
Грчко-бактријски краљ | |
Период | 236/5 — око 225. п. н. е. |
Претходник | Диодот I |
Наследник | Еутидем I |
Диодот II (стгрч. ΔιοδοτοςΔιοδοτος), познат као Теос (Θεος; од старогрчког „Божански“; погубљен око 225. п. н. е., Бактрија), - други независни хеленистички краљ Грчко-бактријске краљевине. Син првог краља, Диодота I, Диодот II је наследио престо од њега 236/5. године п. н. е. Напустио је очеву политику усмерену на конфронтацију са владаром племена Парни, Аршаком I, који је заузео Партију, и ступио са њим у савез против Селеукида, помажући Парнима у одбијању контраофанзиве Селеука II. Збацио га је његов вазал Еутидем I, сатрап Согдијане, који је основао нову династију грчко-бактријанских краљева.
Извори
Најважнији у проучавању Бактријске историје из сачуваних античких дела су оличења филипинске историје Помпеја Трога, коју је саставио Јустин, као и дела географа Страбона. Они су кратки и фрагментарни, али нам у исто време ипак омогућавају да обновимо слику владавине првих грчко-бактријских краљева[1]. Ови подаци су допуњени информацијама добијеним археолошким ископавањима, етнографском грађом, остраконима и папирусима. За проучавање неких момената и епизода једини могући извор су нумизматички подаци.
Биографија
Диодот II је био син Диодота I, првог грчко-бактријанског краља и последњег селеукидског сатрапа Бактрије[2]. Према В. Тарну, његова мајка није била селеукидска принцеза, са којом се Диодот I оженио 246. п. н. е. и претходна супруга монарха, пошто је Диодот II дефинитивно био пунолетан када је наследио престо[3]. Могао је да има и брата Антиоха Никатора, хипотетичког краља Бактрије, за чије постојање се зна само из нумизматичких података. Око 250. године п. н. е. Диодот I је прогласио независност[4]. Током своје владавине одбио је напад племена Парни које је предводио Аршак I, а када је овај заузео Партију, ушао је у активну конфронтацију са њима, због чега је могућност отвореног сукоба постала веома велика. Међутим, 236/235. године п. н. е. Диодот I је изненада умро, а Диодот II је наследио свог оца на краљевском престолу[5].
Дошавши на власт, Диодот II је раскинуо савез који је његов отац закључио са Селеукидима и закључио одбрамбени пакт са Парнима[6]. Н. Овертум је навео неколико могућих разлога за тако оштру промену спољне политике Грчко-бактријске краљевине Диодота II. Прво, у време доласка на власт, није имао утицај свог оца, а мировни уговор и савез са Парнима дали су му могућност да задржи власт и ојача своју политичку позицију. Друго, рат са Партијом био је опасан за само постојање Грчко-бактријске краљевине. Осим тога, обе државе су биле угрожене од Селеукида, који су по завршетку грађанског рата припремали војну кампању за обнову власти у својим некадашњим источним поседима, који су отели контроли. Мир са Грчко-Бактријом је такође био од користи Аршаку I, јер му је дао времена да асимилује своје номадско племе са Партима и створи јаку државу. Страхови Арсакида и Диодота II у вези са предстојећим ратом са Селеукидима нису били неосновани. Након што је склопио мир са својим побуњеним братом Антиохом Хијераксом, Селеук II је започео свој источни поход[7].
Почетак ове офанзиве био је успешан за Грке. Неки аутори су писали да је Аршаку I у одбијању напада помогао његов нови бактријски савезник, али је то немогуће са сигурношћу утврдити из доступних извора. Селеук II се нашао између две савезничке земље, и претрпео је пораз у овој кампањи – а можда је чак био и заробљен. По Јустину, Дан победе постао је званично прослављени датум независности земље за Парте[8]. Међутим, Селеукиди нису признавали краљевску титулу за владаре Бактрије до опсаде Бактре од Антиоха III 208-206. п. н. е., када је Селеукидски монарх признао Еутидема I за краља[9].
Средином 220-их година пне. (или, према грчком историчару Полибију, око 225. п. н. е.[10]) сатрап Согдијане Еутидем је узурпирао престо од Диодота II и погубио краља и потпуно истребио његову породицу[6]. Парти, који су имали повољне односе са Диодотом, имали су све разлоге да не верују његовом наследнику, који је био „амбициозан и непредвидив“. Савез, који је имао јасну антиселеукидску оријентацију, је пропао, а односи између Партије и Бактрије поново су постали непријатељски. Према Ј. Лернеру, у 20 година од инвазије Селеука II до похода Антиоха III на Исток, „политичко непријатељство [између Партије и Бактрије] достигло је исти ниво напетости који је био у односима између Аршакса I и Диодота I. Слично мишљење је делио и римски историчар Амијан Марцелин, који је нагласио да је ово ривалство једно од најжешћих[11].
Референце
- ^ Shulga, Daniil; Chen, Jianwen; Golovko, Golovko (2020). „Nomadic World, the Greco-Bactrian kingdom and China: ethno-cultural situation in the South of Central Asia in the 3rd – 2nd cent. BCE.”. ΣΧΟΛΗ. Ancient Philosophy and the Classical Tradition. 14 (2): 587—608. ISSN 1995-4336. doi:10.25205/1995-4328-2020-14-2-587-608.
- ^ Holt, Frank L. (1999-12-31). Thundering Zeus: The Making of Hellenistic Bactria. University of California Press. ISBN 978-0-520-92009-5.
- ^ Tarn, William Woodthorpe; Holt, Frank Lee (1985). The Greeks in Bactria and India (3rd ed. with a pref. and new bibliography by Frank Lee Holt изд.). Chicago: Ares. ISBN 978-0-89005-524-3.
- ^ Bolʹšaâ rossijskaâ énciklopediâ. Moskva: Bolʹšaâ Rossijskaâ ènciklopediâ. 2007. ISBN 978-5-85270-339-2.
- ^ Overtoom, Nikolaus Leo (2020-06-04). „Reign of Arrows”. doi:10.1093/oso/9780190888329.001.0001.
- ^ а б Popov, Artëm A. A. (2008). Greko-baktrijskoe carstvo. Res militaris. Sankt-Peterburg: Izdat. S.-Peterburgskogo Univ. ISBN 978-5-288-04618-6.
- ^ Балахванцев, А.С.; Завойкина, Н.В. (2019-12-02). „NEW ANCIENT IRANIAN NAMES FROM EARLY PHANAGORIA”. Краткие сообщения Института археологии (КСИА) (257). ISSN 0130-2620. doi:10.25681/iaras.0130-2620.257.146-154.
- ^ PBAEFATIO, B. G. Teubner, 1985-12-31, стр. iii—xvi, Приступљено 2024-03-06
- ^ „Абатуров А.И. К вопросу о понятии и юридических основаниях установления постпенитенциарного контроля”. NB: Вопросы права и политики. 9 (9): 1—13. 2013. ISSN 2305-9699. doi:10.7256/2305-9699.2013.9.9455.
- ^ Shirley-Fox, John Shirley, (died 3 June 1939), Vice-President of British Numismatic Society, 1915; medal of the Royal Numismatic Society, 1920; Triennial gold medal British Numismatic Society, 1930; President of Kent Numismatic Society, 1925; Officier d’Académie, 1926; de l’Instruction Publique, 1932, Oxford University Press, 2007-12-01, Приступљено 2024-03-07
- ^ Телепень, Сергей Валерьевич (2021-12-30). „Флотская префектура и ее место в системе римского командования (ранняя Римская империя)”. Via in tempore. История. Политология. 48 (4): 755—765. ISSN 2687-0967. doi:10.52575/2687-0967-2021-48-4-755-765.
- п
- р
- у
- Селеук I
- Антиох I
- Антиох II
- Селеук II
- Селеук III
- Антиох III
- Селеук IV
- Антиох IV
- Антиох V
- Деметрије I
- Александар I
- Деметрије II
- Антиох VI
- Диодот Трифон
- Антиох VII
- Александар II
- Селеук V
- Антиох VIII
- Антиох IX
- Селеук VI
- Антиох X Еузеб
- Антиох XI Епифан
- Деметрије III Еукареј
- Филип I Филаделф
- Антиох XII Дионис
- Антиох XIII Азијатик
- Филип II Филоромеј
- Диодот I Сотер
- Диодот II
- Еутидем I
- Деметрије I од Бактрије
- Еутидем II
- Антимах I
- Панталеон
- Агатокле од Бактрије
- Деметрије II од Индије
- Еукратид I
- Платон од Бактрије
- Еукратид II
- Хелиокле I
- Деметрије I од Бактрије
- Антимах I
- Панталеон
- Агатокле од Бактрије
- Аполодот I
- Деметрије II од Индије
- Антимах II
- Менандер I
- Зоилос I
- Агатоклеја
- Краљ Лисија
- Стратон I
- Антиалкида
- Хелиокле II
- Поликсен
- Деметрије III Аникет
- Филоксен
- Диомед Сотер
- Аминта Никатор
- Епандер
- Теофил (краљ)
- Пеуколај
- Трасон
- Никија (краљ)
- Менандер II
- Артемидор
- Хермеј
- Архебије
- Телефос
- Аполодот II
- Хипострат
- Дионисије (краљ)
- Зоилос II
- Аполофан
- Стратон II
- Ботеирас од Битиније
- Бас од Битиније
- Зипоет I од Битиније
- Никомед I
- Зипоет II од Битиније
- Етазета од Битиније (регент)
- Зиелас од Битиније
- Прусија I
- Прусија II
- Никомед II
- Никомед III
- Никомед IV
- Сократ Хрест
- Митридат I од Понта
- Ариобарзан од Понта
- Митридат II од Понта
- Митридат III од Понта
- Фарнак I од Понта
- Митридат IV од Понта
- Митридат V од Понта
- Митридат VI Понтски
- Фарнак II од Понта
- Дарије од Понта
- Арсак од Понта
- Полемон I
- Питодорида Понтска
- Полемон II
- Птолемеј од Комагене
- Сам II од Комагене
- Митридат I Калиник
- Антиох I
- Митридат II од Комагене
- Антиох II
- Митридат III од Комагене
- Антиох III
- Антиох IV
- Аријарат I од Кападокије
- Аријарат II од Кападокије
- Ариамен од Кападокије
- Ариарат III од Кападокије
- Ариарат IV од Кападокије
- Ариарат V од Кападокије
- Ороферн од Кападокије
- Ариарат VI од Кападокије
- Ариарат VII од Кападокије
- Ариарат VIII од Кападокије
- Ариарат IX од Кападокије
- Ариобарзан I од Кападокије
- Ариобарзан II од Кападокије
- Ариобарзан III од Кападокије
- Ариарат X од Кападокије
- Архелај од Кападокије
- Митридат VI Понтски
- Фарнак II од Понта
- Асандер са Динамис
- Митридат I од Босфора
- Асандер са Динамис
- Динамис са Полемон I
- Полемон I са Питоридом
- Тиберије Јулије Аспург
- Митридат III са Гепепирије
- Митридат III
- Кот I