Turnul Scărilor
Acest articol sau secțiune are mai multe probleme. Puteți să contribuiți la rezolvarea lor sau să le comentați pe pagina de discuție. Pentru ajutor, consultați pagina de îndrumări.
Nu ștergeți etichetele înainte de rezolvarea problemelor. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2b/Sibiu_Incinta_I_%282%29.jpg/167px-Sibiu_Incinta_I_%282%29.jpg)
Turnul Scărilor din Sibiu este un turn construit inițial în secolul al XIII-lea în orașul Sibiu și care făcea partea din prima centură de fortificații a orașului, aproximativ suprafața actualei Piețe Albert Huet. Turnul se află la adresa Piața Huet 3.
Istoric
Considerată cea mai veche construcție existentă din oraș, este singurul turn de poartă păstrat din prima incintă de fortificații și datează de la sfârșitul secolului al XII-lea sau începutul secolului al XIII-lea. Există posibilitatea să fi înlocuit un turn mai vechi din lemn de la sfârșitul secolului al XII-lea. O inscriptie mentionează data 1542, posibil anul unei renovări. O boltă în arc semicircular permite accesul spre Orașul de Jos printr-un pasaj în trepte,Scările Sag. La sfârșitul secolului XIX a suferit din nou transformări, în anul 1897 etajul fiind transformat într-o cameră de locuit. Până în anul 1860 accesul se putea realiza și printr-un drum carosabil ce venea din direcția Pasajul Scărilor,continua prin gangul, acum închis, din parterul casei de pe Strada Turnului Nr.4, apoi cotind spre partea laterală a Turnului.
Arhitectură
Se prezintă sub forma unei construcții masive cu un singur etaj, din cărămidă. Are la primul nivel două treceri boltite, prima spre actualul pasaj în direcția Străzii Turnului, a doua trecere pe latura de nord, în direcția Bisericii Azilului, acesta fiind accesul inițial al drumului carosabil ce continua spre casa de pe Turnului Nr.4 și mai departe spre Pasajul Scărilor.Elevația turnului a fost radical modificată prin refacerile din anii 1542 și 1862-1863.
Bibliografie
- Alexandru Avram, Vasile Crișan - "Sibiu. Ghid Cultural Turistic" (Ed. FF Press, București, 1998), p 63