Paulinho Paiakan
Paulinho Paiakan | |||
---|---|---|---|
Født | 19. apr. 1953[1]![]() aldeia Kubẽkrãkêj[1] | ||
Død | 17. juni 2020[2]![]() Hospital Regional Publico do Araguaia[3] | ||
Nasjonalitet | Brasil |
Paulinho Paiakan, eller Benkaroty Kayapó,[4] på portugisisk best kjent som Paulinho Paiacã, (født kanskje i 1953 i delstaten Pará i Brasil, død 16. juni 2020 i Redenção i Pará) var en leder for kayapofolket, en indianerstamme i Brasil. Han ledet kayapoene i deres protester mot ødeleggelsen av Amazonasregnskogen.
Engasjement for indianerne og for regnskogen
Paiakan ble engasjert av den brasilianske regjering i 1971 for å underlette byggingen av veisystemet Transamazônica gjennom kayapoenes land.[5]
Stammen, på portugisisk også kjent som caiapó, er spredt over et enormt område i de brasilianske delstater Pará og Mato Grosso, sør for Amazonas og langs elven Xingu og dens sideelver. Dette har også gitt dem tilnavnet xingustammen.[6]
Så snart Paiakan fikk personlig innblikk i prosjektets karakter, sluttet han i den jobben og begynte å mobilisere sitt folk mot prosjektet.[5] Han fikk med seg en utbrytergruppe fra sin hjemlandsby og grunnla en ny landsby ved navn A-ukre, og derfra begynte han å fastholde på videotape ødeleggelsen av regnskogen og kayapoenes tradisjoner.[5]
Paiakan ble kjent internasjonalt, og fremtrådte i Europa og Nord-Amerika på taleturneer støttet av Friends of the Earth, World Wildlife Fund og Kayapo Support Group of Chicago som del av en kampanje mot den planlagte Altamirademningen. På et møte på University of Chicago sa han:
The forest is one big thing; it has people, animals, and plants. There is no point saving the animals if the forest is burned down; there is no point saving the forest if the people and animals who live in it are killed or driven away. The groups trying to save the races of animals cannot win if the people trying to save the forest lose; the people trying to save the Indians cannot win if either of the others lose; the Indians cannot win without the support of these groups; but the groups cannot win either without the support of the Indians, who know the forest and the animals and can tell what is happening to them. No one of us is strong enough to win alone; together, we can be strong enough to win.[7]
Verdensbanken bekjentgjorde etter kampanjene, og etter protester i Altamira, at den ikke ville innvilge Brasil noe lån for dette prosjektet.
I 1991 mottok Paulinho Paiakan Bruno Kreiskys menneskerettspris for sitt engasjement.
Voldtektssak
I 1992 ble Paiakan anklaget for voldtekt og seksuell mishandling av en hvit kvinne som han hadde engasjert som privatlærer for hans barn.[8][9][10] Han ble frikjent i 1994, men i en ny rettssak i 1999 ble han funnet skyldig og dømt til seks års fengsel.[10] Affæren stigmatiserte ikke bare Paiakan, men rammet også den urfolksbevegelsen der han var blitt en sentral skikkelse.[10]:366 [11]
Død
Paulinho Paiakan døde 16. juni 2020 på Hospital Público Regional do Araguaia i Redenção i delstaten Pará, der han var blitt innlagt med COVID-19.[12]
Referanser
- ^ a b Paulinho Paiakan, indigenous defender of rainforest, dies at 67, besøkt 8. juli 2020, «According to his people’s practice of using one name, he was born Bepkaroroti, on April 19, 1953, in the village of Kubekrakej. His mother was Ikekrote and his father was Tchikiri, the local chief.»[Hentet fra Wikidata]
- ^ BBC Online, «Amazon indigenous chief dies of coronavirus», verkets språk engelsk, utgitt 18. juni 2020, besøkt 18. juni 2020[Hentet fra Wikidata]
- ^ O Liberal, www.oliberal.com, besøkt 8. juli 2020[Hentet fra Wikidata]
- ^ http://direito.com/stj/1999/set/3/stj_julga_pedido_do_indio_paulinho_paiakan_acusado_de_estuprar[død lenke]
- ^ a b c Whittemore, Hank (12. april 1992). «A Man Who Would Save the World». Parade.
- ^ «Mebêngôkre (Kayapó)». Povos Indígenas no Brasil. Besøkt 27. oktober 2018.
- ^ Turner,, T. (1993). «The Role of Indigenous Peoples in the Environmental Crisis - the Example of the Kayapo of the Brazilian Amazon.». Perspectives in Biology and Medicine. 36 (3): 526–545. doi:10.1353/pbm.1993.0027.
- ^ «Arquivo VEJA». web.archive.org. 12. april 2010. Arkivert fra originalen 12. april 2010. Besøkt 17. juni 2020.
- ^ Brooke, James (5. juli 1992). «Indian-White Rape Case Splits Brazil». The New York Times.
- ^ a b c Moore, Donald S.; Pandian, Anand (2003). «Pulp Fictions of Indegenism». I Moore, Donald S.; Kosek, Jake; Pandian, Anand. Race, Nature, and the Politics of Difference. Duke University Press. s. 365. ISBN 9780822330912.
- ^ Cockburn, Alexander (9. september 1992). «A Crime in Benefit of Land Grabbers: Rape charges against a Brazilian Indian leader smell of a political frame-up». Los Angeles Times. Besøkt 16. juni 2012.
- ^ «Líder indígena Paulinho Payakan morre com Covid-19 no Pará». G1. Besøkt 17. juni 2020.