Diplomatisk note
Diplomatisk note er en kommunikasjonsform innen diplomati i form av et skriftlig dokument utstedt av en stats ambassade og sendt til vertslandets utenriksdepartement eller omvendt. Noter kan også utveksles mellom to lands ambassader. Noter er den vanlige kommunikasjonsformen mellom ambassader og et utenriksdepartement. [1] Er noten skrevet i tredjeperson kalles den verbalnote. Når en utenriksminister er avsender, kalles noten ministerbrev.[2] Formell kommunikasjon mellom stater angående forslag til innhold i nye avtaler eller tolkning av eksisterende kalles også noter.
Noter utformes etter et oppsett med faste høflighetsfraser innledningsvis og til avslutning. De er ikke undertegnet, men påføres tjenestestempel og initialene til den diplomatiske tjenestemann som har godkjent innholdet.
Referanser
- v
- d
- r
- Ambassade
- Delegasjon
- Generalkonsulat
- Gesandtskap
- Konsulat
- Legasjon
- Protokoll
- Utenriksdepartement
- Utenriksstasjon
- Visekonsulat
- Ambassaderåd
- Ambassadesekretær
- Ambassadør
- Attaché
- Chargé d’affaires
- Diplomat
- Doyen
- Generalkonsul
- Gesandt
- Høykommissær
- Konsul
- Kurer
- Legat
- Minister
- Ministerresident
- Ministerråd
- Nuntius
- Protokollsjef
- Sendemann (Envoyé)
- Utenriksråd
- Agrement
- Aide-mémoire
- Akkreditiver
- Corps consulaire
- Corps diplomatique
- Démarche
- Depeche
- Depositar
- Diplomati
- Diplomatisk immunitet
- Diplomatisk note
- Diplomatisk rang
- Diplomatpass
- Eksekvatur
- Ekstraterritoriell status
- Kanselli
- Paradiplomati
- Persona non grata
- Promemoria
- Rappellbrev
- Sideakkreditering
- Signatarmakt
- Statsbesøk
- Wien-konvensjonen