Claude Mouton
Claude Mouton | |||
---|---|---|---|
Født | 5. jan. 1955![]() Soissons[1] | ||
Død | 9. okt. 2021![]() Brou-sur-Chantereine[1] | ||
Beskjeftigelse | Musiker ![]() | ||
Nasjonalitet | Frankrike | ||
Musikalsk karriere | |||
Sjanger | Gypsy-jazz | ||
Instrument | Kontrabass |
Claude Mouton (født 5. januar 1955 i Soissons i Frankrike, død 9. oktober 2021 i Brou-sur-Chantereine i département Seine-et-Marne[2]) var en fransk jazz- og manouchemusiker (kontrabass).
Liv og virke
Etter musikkstudier arbeidet med Jean-François Jenny-Clark fra 1980-årene med musikere som Jackie McLean, Mal Waldron, Michel Graillier og René Urtreger (Serena). De første opptakene tilble i 1984, da han spilte i Jean-Luc Vignauds Triptyque Orchestra. Så ble det en rekke andre album som sideman,[klargjør] som Tribute to Django av Raphaël Faÿs og Volutes av Pierre Blanchard, med Christian Sauvage Quartet, Claude Neau i Jazz à Cordes Quintet med Charles Wizen og Patrick Saussois såvel som i Serge Forté Trio; dessuten med Rodolphe Raffalli, Line Kruse, Susanna Bartilla, Kamlo Barré og Pascal Coulon. Innen jazzen var han ifølge Tom Lord fra 1984 og 2018 med i tolv opptakssesjoner, som Raphael Faÿs’ album Paris Seville.[3]
Mouton døde 9. oktober 2021 som følge av covid-19.[2]
Diskografireferanser
- Yorgui Loeffler, Steeve Laffont, Raphaël Fays: Django et Rien d'autre! (Live at Les Nuits Manouches) (Le Chant du Monde, 2010)
- Raphaël Faÿs: Paris Séville. Bois de guitare – Madera de Guitarra (Frémeaux & Associés, 2018)
Referanser
- ^ a b fichier des personnes décédées[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Nekrolog, TSF Jazz, 2021-10-15, lest 2021-10-15
- ^ Tom Lord The Jazz Discography (online, lest 15. oktober 2021)
Eksterne lenker
- (en) Claude Mouton på MusicBrainz
- (en) Claude Mouton hos AllMusic