Szászcsanád
Szászcsanád (Cenade) | |||
Az evangélikus erődtemplom | |||
| |||
Közigazgatás | |||
Ország | ![]() | ||
Történelmi régió | Erdély | ||
Fejlesztési régió | Közép-romániai fejlesztési régió | ||
Megye | Fehér | ||
Község | Szászcsanád | ||
Rang | községközpont | ||
Irányítószám | 517210 | ||
SIRUTA-kód | 3770 | ||
Népesség | |||
Népesség | 1022 fő (2021. dec. 1.) | ||
Magyar lakosság | 4 (2011)[1] | ||
Népsűrűség | 22 fő/km² | ||
Földrajzi adatok | |||
Tszf. magasság | 320 m | ||
Terület | 44,31 km² | ||
Időzóna | EET, UTC+2 | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() | |||
Szászcsanád weboldala | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Szászcsanád témájú médiaállományokat. | |||
Sablon • Wikidata • Segítség |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/57/RO_AB_Cenade_4.jpg/220px-RO_AB_Cenade_4.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c8/RO_AB_Cenade_19.jpg/270px-RO_AB_Cenade_19.jpg)
Szászcsanád (románul: Cenade, németül: Scholten, szászul Šoltn) falu Romániában, Erdélyben, Fehér megyében.
Fekvése
Balázsfalvától 22 kilométerre délkeletre, a Kis-Székás völgyében fekszik.
Nevének eredete
Neve végső soron személynévi eredetű, de valószínű, hogy a csanádi területen fekvő egresi apátság 13. századi birtoklásának emlékét őrzi. Először egy 1315-ból származó oklevél 1402-ből fennmaradt másolatában még Salencen vagy Salente, 1334-ben már Chanad, 1468-ban pedig Zazchanad alakban említették. Német nevét sósforrásairól vette.
Története
Szász alapítású falu volt Szebenszékben, majd 1876-tól Alsó-Fehér vármegyében, jelentős bortermeléssel. Papja 1334-ben 44 dénár tizedet fizetett. A 16. században evangélikus káptalan székhelye is volt.[2] A kurucok 1705-ben, Bánffy György udvarházával együtt elpusztították. 1731-ben összeírták benne Bánffy Dénes udvarházát.[3] Később a Telekiek birtokolták. Görögkatolikus gyülekezete áttéréssel 1793-ban alakult.[4]
Az 1880-as években szász lakói szőlőt műveltek. Mindkét román felekezetnek fatemploma állt a falun kívül, a hegyoldalban. Cigány lakói közül az ortodoxok kovácsmesterséggel, a görögkatolikusok napszámosmunkával foglalkoztak. Hagyományos piacközpontjának Nagyszeben számított. Két legnagyobb birtoktestét a 20. század elején a balázsfalvi püspökség vásárolta meg. Az 1900-as években a balázsfalvi baziliták és az ún. Șuluțan-alap uradalmának központja volt.
1880-ban 1659 lakosából 975 volt román, 506 német, 137 cigány és 41 magyar anyanyelvű; 645 ortodox, 523 evangélikus, 445 görögkatolikus és 25 református vallású.
2002-ben 1005 lakosából 879 vallotta magát román, 59 német, 54 cigány és 8 magyar nemzetiségűnek; 629 ortodox, 290 görögkatolikus, 66 evangélikus és 12 baptista vallásúnak. A községhez tartozó Gorgan házcsoportban hét, Hegyitanyákon három román nemzetiségű lakos élt.
A Romániai Ágostai Hitvallású Evangélikus Egyház idősotthont tart fönn a településen.[5]
Látnivalók
- Evangélikus templomának szentélye gótikus stílusú, 1407-ben fejezték be. A 16. század elején nyugati végéhez hajót építettek. Ekkor építették kerítőfalát is, amely már csak töredékeiben áll. Faragott templomajtaja az 1520-as években készült, és a nagyszebeni Brukenthal Múzeum őrzi. Két harangját a 15. században öntötték.[6]
- Három Teleki-udvarház.
- Néprajzi múzeum (2006 óta).
Híres emberek
- Itt született 1882-ben Ion Agârbiceanu író.
- Itt született 1870-ben Tuzson János botanikus.
- Itt született Csanádi Balázs erdélyi püspök (1424–1427).[7]
- Itt halt meg 1685-ben Bornemisza Kata, I. Apafi Mihály sógornője.
- Itt született 1903-ban Dobolyi Tibor vízépítő mérnök.
- Itt született 1933-ban M. M. Binder-Scholten németül, románul és szászul alkotó író, költő.
- Itt született 1933-ban Viorel Mărginean festőművész, 1995–96-ban művelődésügyi miniszter.
Testvértelepülése
Mormant, Franciaország
Hivatkozások
- ↑ [1]
- ↑ Zoványi Jenő: Magyarországi protestáns egyháztörténeti lexikon. Szerk. Ladányi Sándor. 3. jav., bőv. kiadás. Budapest: Magyarországi Református Egyház Zsinati Irodája. 1977. ISBN 963-7030-15-8 ]
- ↑ Szabó T. Attila: Levéltári adatok faépítészetünk történetéhez. 2. Kolozsvár, 1939
- ↑ 'Universalis schematismus ecclesiasticus venerabilis cleri romano- et graeco-catholici saecularis et regularis incliti Regni Hungariae Partiumque eidem adnexarum nec non Magni Principatus Transilvaniae … pro anno 1842/3 redactus. Budae. [2016. szeptember 16-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. május 4.)
- ↑ www.kirchengemeinde-krummesse.de. [2016. március 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. február 21.)
- ↑ Benkő Elek: Erdély középkori harangjai és bronz keresztelőmedencéi. Budapest – Kolozsvár, 2002 [2] Archiválva 2013. december 20-i dátummal a Wayback Machine-ben PDF
- ↑ Magyar katolikus lexikon
Források
- Mircea Zaciu: Ion Agârbiceanu. București, 1972
- Léstyán Ferenc: Megszentelt kövek: A középkori erdélyi püspökség templomai I–II. 2. bőv. kiadás. Gyulafehérvár: Római Katolikus Érsekség. 2000. ISBN 973-9203-56-6
- Képek a faluról
Képgaléria
- Az evangélikus templom kerítőfalának részlete
-
-
- Ortodox templom
- Görögkatolikus templom
Kapcsolódó szócikkek
Erdély-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap