A Sibley–Ahlquist-féle rendszerezés vagy Sibley–Ahlquist-féle madárrendszertan a madarak egy gyökeresen új rendszerezése, amit Charles Sibley és Jon Edward Ahlquist írt le. Elsősorban az 1970-es évek végén és az 1980-as évek során végzett DNS–DNS-hibridizációs kutatásokra épül.[1] A DNS–DNS-hibridizáció olyan molekuláris biológiai technika, ami karakterek helyett távolsági adatokat képes szolgáltatni, amikből numerikus taxonómiai faépítő algoritmusok segítségével lehet előállítani az élőlények leszármazási viszonyait. A DNS–DNS-hibridizáció során két faj DNS-ének hasonlóságát az alapján becsülik meg, hogy a két különböző fajú DNS egy-egy szálából mesterségesen összeállított (heteroduplex) DNS nukleotidjai között mennyivel kevesebb a hidrogénkötések száma, mint az ugyanabból a fajból származó (homoduplex) DNS-szálak esetében.
A módszer eredményeit az észak-amerikai ornitológusok azonnal széles körben elfogadták, és az Amerikai Madártani Szövetség (American Ornithologists' Union) is magáévá tette egyes következtetéseit. A világ más részein az elfogadás kevésbé volt automatikus: csak egynek tekintették a fontosabb madárrendszertanok közül.
Jellemzők
|
Neornithes | Palaeognathae | | | Neognathae | | Egyéb madarak | | Galloanseri | | | | | | | A modern madarak bazális divergenciái a Sibley–Ahlquist-rendszerezésben |
Az osztályozás kladisztikainak tűnik, mivel számos köztes taxonszintet bevezet: a családfa törzse az Aves osztály, ami alosztályokra ágazik, amik alosztályágakra (infraclasses), részalosztályokra (parvclasses), öregrendekre, rendekre, alrendekre, alrendágakra (infraorders), részalrendekre (parvorders), öregcsaládokra, családokra, alcsaládokra, nemzetségekre, öregnemekre, végül nemekre és fajokra bomlanak szét. A valóságban a Sibley–Ahlquist-féle osztályozás csak a numerikus taxonómiai kutatások magasan strukturált eredményéből áll; kladisztikai módszereket nem használtak fel elkészítésében. Bár a taxonómiai szintekre való finom felbontás pontosságot sugall, a „részal-” (parv-) szintek utólag feleslegesnek tűnnek.
Az így kialakuló rendszer sokban eltér a Clements-féle rendszertan[2] hagyományos rendszerezésétől. Az újabb keletű, DNS-szekvenciák kladisztikai és maximum likelihood módszert használó elemzésén alapuló filogenetikai vizsgálatok egyes DNS–DNS-hibridizációs eredményeket megerősítettek – ilyen a futómadár-szabásúak monofiletikussága és a többi madárhoz való testvércsoporti kapcsolódása, valamint a lúd- és tyúkalakúak szoros rokonságának felismerése és összevonása a Galloanserae (eleinte: Galloanseri) kládban és a többi madárhoz (Neoaves) való testvércsoporti kapcsolódása. Az újabb kutatások azonban határozottan elutasítják a Sibley–Ahlquist-féle madárrendszertan számos megállapítását, többek között a rengeteg családot egyesítő Ciconiiformes rend létrehozását, a guvatfürjfélék (Turnicidae) a Neoaves alapi részére való helyezését, valamint a Corvida és a Passerae monofiletikusságát.
Osztályozás
Palaeognathae
Neognathae
Galloanserae
Turnicae
Picae
Coraciae
Coliae
Passerae
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben a Sibley-Ahlquist taxonomy of birds című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Jegyzetek
- ↑ Sibley & Ahlquist (1990)
- ↑ The Clements Checklist of the Birds of the World (ISBN 978-0-8014-4501-9)
Irodalom
- Clarke, J.A.; Tambussi, C.P.; Noriega, J.I.; Erickson, G.M. & Ketcham, R.A. (2005): Definitive fossil evidence for the extant avian radiation in the Cretaceous. Nature 433: 305-308. DOI:10.1038/nature03150 PDF fulltext Supporting information
- Sibley, Charles Gald & Ahlquist, Jon Edward (1990): Phylogeny and classification of birds. Yale University Press, New Haven, Conn.
- On the Phylogeny and Classification of Living Birds, by Charles G. Sibley
- The Early History of Modern Birds Inferred from DNA Sequences of Nuclear and Mitochondrial Ribosomal Genes, by Marcel van Tuinen, Charles G. Sibley, and S. Blair Hedges
- Sibley's Classification of Birds, by Eric Salzman, Birding, December 1993. The Web version lacks the illustrations, which show parts of the family tree, and includes only a partial bibliography, but adds a sequence down to the tribe level with detail on intermediate taxa (especially for the passerines).
- A DNS–DNS-hibridizációs technika leírása