Rhea Silvia
![]() | Nem tévesztendő össze a következővel: Rheasilvia. |
Rhea Silvia | |
![]() | |
Született | nem ismert Alba Longa |
Elhunyt | i. e. 8. század nem ismert |
Állampolgársága | Alba Longa |
Házastársa | Tiberinus |
Élettársa | Mars |
Gyermekei |
|
Szülei | nem ismert Numitor |
Foglalkozása |
|
Tisztsége | Vesta-szüzek (nem ismert – nem ismert) |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Rhea Silvia témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Rhea Silvia (Rea Silvia, Ilia) római mitológiai alak, Romulus és Remus anyja. Apja Numitor volt, Aeneas leszármazottja. A történetét Livius majd később Ovidius írta le.
A legenda
Numitort öccse, a gazdag Amulius letaszította a trónjáról, s lányát, Rhea Silviát Vesta-szűznek adta, hogy ne lehessen gyermeke, mivel féltette a királyságát. Azonban a lány megtetszett Mars istennek, aki egy erdőben magáévá tette. Később ikrei születtek: Romulus és Remus. Az egyik mítoszváltozat szerint Amulius dühében élve eltemettette Rhea Silviát (másik változat szerint tömlöcbe vetette, ahonnan fiai szabadították ki, miután megdöntötték Amulius hatalmát), a gyerekeket pedig meg akarta öletni, de a szolga, akinek a feladata az lett volna, hogy a Tiberis folyóba vesse a gyermekeket, megsajnálta és kosárban tette a folyóba őket. A folyó istene, Tiberinus egy fügefa tövében partra vetette őket, ahol egy farkas őrizte és táplálta az ikreket. Egy harmadik változat szerint Rhea Silvia a Tiberisbe vetette magát, de a folyó istene megmentette és feleségül vette őt.
A név eredete
A Silvia jelentése erdő vagy fa. A Rhea összefüggésbe hozható a res és regnum szavakkal, így a név az „erdő úrnője” jelentéssel bírhat. A Rhea szó kapcsolható még a görög rheô-hoz is, ami folyamot jelent, ez a Tibernius istennel való kapcsolatára utalhat. Karsten Niebuhr német matematikus szerint a „bűnös” jelentésű rea szóval egyezik, így a teljes név jelentése „az erdő bűnös asszonya”.
Források
- Trencsényi-Waldapfel Imre: Mitológia
- Sz. A. Tokarev (főszerk.): Mitológiai Enciklopédia II. Gondolat, Budapest, 1988. 176. o.
Az ókori Róma portálja • összefoglaló, színes tartalomajánló lap