Petrus Lombardus
![]() | Nem tévesztendő össze a következővel: Lombard Péter. |
Petrus Lombardus | |
![]() | |
Életrajzi adatok | |
Született | 1100 körül Novara? |
Nemzetiség | olasz |
Elhunyt | 1160. augusztus 21 vagy 22. Párizs |
Iskolái |
|
Munkássága | |
Vallás | katolicizmus |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Petrus Lombardus témájú médiaállományokat. |
Latinul elterjedt nevén Petrus Lombardus, magyarosan Lombardiai Péter (1100 körül – 1160. augusztus 21 vagy 22.)[1] középkori skolasztikus itáliai teológus, Párizs püspöke, latin nyelven alkotó egyházi író. Fő munkájának címe után a Magister sententiarum nevet nyerte az utókortól.[2]
Élete
Péter a lombardiai Lumello[3] vagy Novara[2][4] városában született. Szegény ifjúként nőtt fel, de egyesek felismerték tehetségét, és a bolognai főiskolára küldték tanulni. Később Clairvaux-i Szent Bernát javaslatára 1134-től[4] Reimsben, majd 1136-tól[4] Párizsban folytatott tanulmányokat. Tanárai Champeaux-i Vilmos, Pierre Abélard és a valószínűleg Hugo de Sancto Victore voltak.[3][4]
Miután befejezte tanulmányait, az 1143-tól ünnepelt teológus, 1145-től a párizsi Notre Dame-székesegyház kanonokja, és – talán már korábban is – tanára.
1147-ben szubdiákonussá szentelték, 1148-ban pedig részt vett a reimsi zsinaton, ahol föllépett Gilbertus Porretanus ellen. Diakónus lett, és 1154-ben pedig Rómában is járt.[4]
1159-ben párizsi püspökké választották, azonban csak egy évig volt ebben a tisztségben. 1160-ban hunyt el.[5]
Művei
Több írást is hagyott maga után, melyeket először 1546-ban nyomtattak ki:[2]
- Sententiarum libri IV, Péter főműve, amely a teljes katolikus hittudományt dolgozza fel. I. könyve a háromszemélyű Istenről, II. a teremtményekről és a bűnbeesésről, III. Krisztusról és a megváltásról, IV. a szentségekről és a végső dolgokról szól. Péter munkamódszere az volt, hogy mindegy egyes hittételt először a Szentírásból és az egyházatyáktól (Hippói Szent Ágoston, Szent Ambrus, Poitiers-i Szent Hilár, Toledói Julianus[4]) vett érvekkel igazol, majd a dialektika segítségével rámutat a hitigazságok észszerűségére és cáfolja az ellenük felhozott ellenvetéseket. Felhasználta az újabb tudósok (Hugo de Sancto Victore, Gratianus, Chartres-i Ivó) munkáját is.[4] A Sententiarum libri IV-t Alexander of Hales már 1222 körül kézikönyvként használta, 1245 körül pedig Richard Fichacre is oktatott belőle Oxfordban. Ettől kezdve Péter szentenciáinak kommentálása a teológiai magiszteri fokozat elnyerésének egyik fő feltétele, és így a 17. századig a középkor legfontosabb teológiai szövege volt.[4]
- Glosse magistralis, a bibliai zsoltárok magyarázatát tartalmazza[3]
- Szent Pál összes leveleinek magyarázata[3]
- Prédikációk, 30 darab ismert[4]
- Levelek[3]
Jegyzetek
- ↑ Peter Lombard | Biography, Teaching, Four Books of Sentences, & Facts | Britannica (angol nyelven). www.britannica.com. (Hozzáférés: 2024. augusztus 10.)
- ↑ a b c Pallas, i. h.
- ↑ a b c d e Chobot, i. m., 276–277. o.
- ↑ a b c d e f g h i Katolikus lexikon, Petrus Lombardus
- ↑ Peter Lombard. NNDB , 2019 (Hozzáférés: 2024. május 17.)
Források
- Chobot Ferenc: Jézus Krisztus egyháznak története, II. kötet (középkor), Budapest–Rákospalota, 1907
- Bokor József (szerk.). Lombardus, A Pallas nagy lexikona. Arcanum: FolioNET (1893–1897, 1998.). ISBN 963 85923 2 X. Hozzáférés ideje: 2015. november 8.
- Magyar katolikus lexikon I–XVII. Főszerk. Diós István; szerk. Viczián János. Budapest: Szent István Társulat. 1993–2014.
Kapcsolódó szócikkek
Vallásportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap