Parmoptila jamesoni
![]() | ||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() A hím | ||||||||||||||||||
Természetvédelmi státusz | ||||||||||||||||||
Nem fenyegetett![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||||
Rendszertani besorolás | ||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||
Tudományos név | ||||||||||||||||||
Parmoptila jamesoni (Shelley, 1890) | ||||||||||||||||||
Hivatkozások | ||||||||||||||||||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Parmoptila jamesoni témájú kategóriát. |
A Parmoptila jamesoni a madarak osztályának a verébalakúak (Passeriformes) rendjébe, ezen belül a díszpintyfélék (Estrildidae) családjába tartozó faj.[1][2]
Rendszerezése
A fajt George Ernest Shelley angol ornitológus írta le 1890-ben, a Pholidornis nembe Pholidornis jamesoni néven. Szerepelt a vöröshomlokú hangyászpinty (Parmoptila rubrifrons) alfajaként Parmoptila rubrifrons jamesoni néven is.[3] Tudományos faji nevét James Sligo Jameson ír származású brit felfedező és természettudós tiszteletére kapta.
Előfordulása
Afrika középső részén, a Kongói Demokratikus Köztársaság, Tanzánia és Uganda területén honos. Természetes élőhelyei a szubtrópusi és trópusi síkvidéki esőerdők, mocsarak, tavak, folyók és patakok környékén. Állandó, nem vonuló faj.[4]
Megjelenése
Testhossza 11 centiméter,[5] testtömege 9.5 gramm.
![]() |
Életmódja
Főleg kisebb rovarokkal táplálkozik, de fogyaszt magvakat is.
Természetvédelmi helyzete
Az elterjedési területe nagy, egyedszáma stabil. A Természetvédelmi Világszövetség Vörös listáján nem fenyegetett fajként szerepel.[4]
Jegyzetek
- ↑ A Jboyd.net rendszerbesorolása. (Hozzáférés: 2018. november 11.)
- ↑ A taxon adatlapja az ITIS adatbázisában. Integrated Taxonomic Information System. (Hozzáférés: 2018. november 11.)
- ↑ Avibase. (Hozzáférés: 2022. június 28.)
- ↑ a b A faj adatlapja a BirdLife International oldalán. (Hozzáférés: 2018. november 11.)
- ↑ Oiseaux.net. (Hozzáférés: 2022. június 28.)
Források
- A faj szerepel a Természetvédelmi Világszövetség Vörös Listáján. IUCN. (Hozzáférés: 2022. június 28.)
További információk
- Képek az interneten a fajról
- Xeno-canto.org - a faj hangja
Madárportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap