Madeleine-templom (Párizs)
![]() | a templom a párizsi Szajna-part világörökségi helyszín része |
Madeleine-templom | |
francia műemlék | |
![]() | |
A Madeleine-templom homlokzata | |
![]() | |
Vallás | katolicizmus |
Egyházmegye | Párizsi főegyházmegye |
Védőszent | Mária Magdolna |
Építési adatok | |
Építése | 1845 |
Stílus | neoklasszicista építészet |
Világörökségi adatok | |
Típus | Kulturális helyszín |
Kritériumok | I, II, IV |
Felvétel éve | 1991 |
Elérhetőség | |
Település | Párizs 8. kerülete |
Hely | place de la Madeleine |
Elhelyezkedése | |
![]() ![]() Madeleine-templom Pozíció Párizs térképén | |
![]() | |
![]() | |
A Madeleine-templom weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Madeleine-templom témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dc/Temple_of_Athena_Nike_reconstruction.gif/220px-Temple_of_Athena_Nike_reconstruction.gif)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b7/La_madeleine_paris_interior.jpg/220px-La_madeleine_paris_interior.jpg)
A párizsi Madeleine-templom elsősorban Pierre-Alexandre Barthélemy Vignon (1763–1828) francia építész műve, amely klasszicista stílusban épült. Érződik rajta a dél-franciaországi nîmes-i Maison Carrée, sőt a Periklész korában épült athéni Thészeion hatása is.
I. Napóleon 1806-ban a jénai csata után győzelmi templomot építtetett hadserege számára, az ehhez szükséges tervek elkészítéséhez Pierre Alexandre Vignon kapott megbízást. Párizsban a francia forradalom idején befejezetlenül maradt Madeleine-templomot kellett felépítenie, amelyen már Contant d’Ivry (1698–1777), majd Guillaume Couture dolgozott. Vignon görög minta szerint tervezett, ötvenkét, egyenként 20 méter magas korinthoszi oszloppal övezte a templomot.
1828 körül Vignon meghalt, így addigi segítőtársa, Jacques Marie Huvé (1783–1852) fejezte be az építkezést 1842 körül. A templom felszentelésére talán csak 1845-ben került sor, de már építése idején is templomnak tekintették. (Korábban, a tervezésekor merült fel, hogy az épületből parlament vagy bank is lehetne.) A nyugat-európai mérnökök legjobbjai ekkorra már nemcsak a római, hanem a görög építészetet és szobrászatot is behatóbban ismerték, hiszen 1719-ben feltárták Herculaneum romjait, majd 1748-ban megkezdték Pompeii területén az ásatásokat. James Stuart és Nicholas Revett 1751-ben görög műemlékek felkutatására indult, öt esztendőt töltöttek Görögországban, s kiadták 1762-ben első kötetüket az emberi léptékű athéni műemlékekről, ahol minden templom aránya más. További rajzok, metszetek, elméleti munkák adtak valóságos képet nemcsak a római, hanem a görög művészetről is.[1] A Madeleine (épült 1764–1842) éppen elkészültekor nyilván monumentálisnak hatott, de a Szajna túlsó partján ellensúlyozta a Bourbon-palota (ma a nemzetgyűlés helye).
A Madeleine bronzkapuját a Tíz parancsolatot ábrázoló domborművek díszítik, melyek Henri de Triqueti alkotásai. A gazdagon díszített márvány és arany dekorációjú templombelsőben a kupola freskója Jules Claude Ziegler alkotása, találunk értékes szobrokat, köztük François Rude (1784–1855) Krisztus megkeresztelését ábrázoló szobrát, ugyancsak ő, Rude alkotta Az önkéntesek harcbaindulása 1792-ben c. domborműcsoportját a párizsi diadalív számára, amely aztán Marseillaise néven vált ismertté.[2]
Galéria
- Athén: Héphaisztosz temploma
-
- Párizs: La Madeleine (Szent Mária-Magdolna templom) 1911-ben
- Párizs: La Madeleine (Szent Mária-Magdolna templom) 2004-ben
Jegyzetek
Források
- A romantika enciklopédiája. Összeáll. Francis Claudon. Budapest : Corvina, 1990 ISBN 963-13-2665-9 A napóleoni császárság építészetéről l. 166. o.
- Művészeti lexikon /szerk. Éber László. Budapest : Győző Andor, 1926. François Rude szócikkét l. 697. o.
Franciaország-portál
Vallásportál
Világörökség-portál