George Saunders
George Saunders | |
![]() | |
A 2023-as Nemzeti Könyvfesztiválon(wd) | |
Született | 1958. december 2. (65 éves) Amarillo, Amarillo, ![]() |
Állampolgársága | amerikai[1][2][3][4][5] |
Nemzetisége | amerikai |
Foglalkozása | |
Iskolái |
|
Kitüntetései |
|
| |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz George Saunders témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
George Saunders (Amarillo, 1958. december 2. –) amerikai író, aki novellákat, esszéket, gyermekkönyveket és regényeket ír. Írásai a The New Yorker, a Harper's(wd), a McSweeney's(wd) és a GQ(wd) folyóiratokban jelentek meg. Emellett 2006 és 2008 között heti rovatot írt American Psyche címmel a The Guardian hétvégi magazinjába.[10]
A Syracuse Egyetem(wd) professzora, 1994-ben, 1996-ban, 2000-ben és 2004-ben elnyerte a National Magazine Award(wd) szépirodalmi díját, 1997-ben pedig az O. Henry-díj második díját. Első novelláskötete, a CivilWarLand in Bad Decline 1996-ban a PEN Hemingway-díj döntőjébe jutott. Saunders 2006-ban MacArthur-ösztöndíjat(wd) kapott, és megnyerte a World Fantasy díjat a "CommComm" című novellájáért.[11]
In Persuasion Nation című novelláskötete 2007-ben a Story-díj(wd) döntőjébe jutott. 2013-ban elnyerte a PEN Malamud-díjat[12], és döntős volt a Nemzeti Könyvdíjra. Saunders Tenth of December: Stories című novellagyűjteménye 2013-ban elnyerte a Story-díjat(wd)[13] és a legelső (2014-es) Folio-díjat(wd).[14][15] Lincoln in the Bardo című regénye 2017-ben elnyerte a Booker-díjat.[16]
Fiatalkora és iskolái
Saunders a texasi Amarillóban született. Az Illinois állambeli Oak Forestben, Chicago közelében nőtt fel, a St. Damian Katolikus Iskolába járt, és az Oak Forest High Schoolban érettségizett. Húszas évei elején tetőfedőként dolgozott Chicagóban, portásként Beverly Hillsben, és vágóhídi csülökhúzóként.[17][18] 1981-ben geofizikai mérnöki diplomát szerzett a Coloradói bányászati iskolában(wd), a Colorado állambeli Goldenben. Tudományos hátteréről Saunders azt mondta: "Bármilyen eredetiségre való igényt támaszthatok a fikcióimban, az valójában csak ennek a furcsa háttérnek az eredménye: alapvetően én nem dolgozom hatékonyan, hibás eszközökkel, egy olyan módban, aminek a megértéséhez nincs elegendő hátterem. Mintha egy hegesztőt ruhák tervezésével bíznánk meg."[19].
1988-ban a Syracuse Egyetemen kreatív írásból szerzett diplomát, ahol Tobias Wolffal(wd)[20] dolgozott együtt.[21] 1988-ban találkozott Paula Redickkel, egy írótársával, akit feleségül vett. Saunders így emlékezett vissza: "három hét alatt eljegyeztük egymást, ez a Syracuse Creative Writing Program rekordja, ami azt hiszem, még mindig áll."[22].
Saunders írta[21], hogy milyen hatások érték őt:
Nagyon szeretem az orosz írókat, különösen a 19. és a 20. század elején: Gogol, Tolsztoj, Csehov, Babel. Szeretem, ahogyan a nagy témákat felvállalják. Inspirál egy bizonyos abszurd komikus hagyomány is, amely olyan hatásokat foglal magában, mint Mark Twain, Danyiil Harmsz, Groucho Marx, a Monty Python, Steve Martin, Jack Handey(wd) stb. És aztán, ezen felül, szeretem a minimalista amerikai szépirodalmi írások törzsét: Sherwood Anderson, Ernest Hemingway, Raymond Carver, Tobias Wolff(wd)[20].[23]
Pályafutása
Háttér és munka
1989 és 1996 között Saunders műszaki íróként és geofizikai mérnökként dolgozott a Radian International környezetvédelmi mérnöki cégnél Rochesterben. Az 1980-as évek elején egy ideig egy szumátrai olajkutató brigáddal is dolgozott.[18][24]
1997 óta Saunders a Syracuse Egyetem tanára, kreatív írást tanít az iskola MFA-programjában(wd), miközben továbbra is publikál szépirodalmi és nem szépirodalmi műveket.[21][25] 2006-ban Guggenheim-ösztöndíjat(wd) és 500 000 dolláros MacArthur-ösztöndíjat(wd) kapott. 2010-ben a Wesleyan Egyetem(wd) és a Hope College(wd) vendégírója volt, és részt vett a Wesleyan Distinguished Writers Series és a Hope College Visiting Writers Series sorozatában. The Braindead Megaphone című nonfiction gyűjteménye 2007-ben jelent meg.[26]
Saunders regényei gyakran a fogyasztói társadalom, a vállalati kultúra és a tömegmédia szerepének abszurditására fókuszálnak. Sok kritikus említi írásainak szatirikus hangvételét, de művei erkölcsi és filozófiai kérdéseket is felvetnek. Az írásaiban megjelenő tragikomikus elem miatt Saunders-t Kurt Vonneguthoz hasonlítják, akinek munkássága inspirálta őt.[27]
Ben Stiller az 1990-es évek végén megvásárolta a CivilWarLand in Bad Decline filmjogait; 2007-ben a projekt Stiller cége, a Red Hour Productions(wd) fejlesztésében volt.[28] Saunders írt egy nagyjátékfilmes forgatókönyvet is, amely a "Sea Oak" című novelláján alapul.[29]
Saunders húszas éveiben objektivistának tartotta magát, de ma már kedvezőtlenül szemléli a filozófiát, a neokonzervativizmushoz hasonlítja.[30] A nyingma buddhizmus tanítványa.[31]
Díjak
Saunders négyszer nyerte el a National Magazine Award for Fiction díjat: 1994-ben a "The 400-Pound CEO" (megjelent a Harper's-ben); 1996-ban a "Bounty" (szintén a Harper's-ben); 2000-ben a "The Barber's Unhappiness" (megjelent a The New Yorker-ben); és 2004-ben a "The Red Bow" (megjelent az Esquire-ben) című írásaiért.[32] 1997-ben második díjat nyert az O. Henry Awards-on a "The Falls" című novellájáért, amely eredetileg a The New Yorker 1996. január 22-i számában jelent meg.[33][34]
Első novelláskötete, a CivilWarLand in Bad Decline, 1996-ban a PEN/Hemingway-díj döntőjébe került.[35]
2001-ben Saunders megkapta a Lannan Irodalmi Díjat.[36]
2006-ban Guggenheim-ösztöndíjat kapott.[37] Szintén ebben az évben MacArthur-ösztöndíjat;[38] In Persuasion Nation című novelláskötete a The Story Prize döntőjébe került;[39] és elnyerte a World Fantasy Award legjobb novellának járó díját a "CommComm" című novellájáért, amely először a The New Yorker 2005. augusztus 1-jei számában jelent meg.[11][40]
2009-ben megkapta az Amerikai Művészeti és Irodalmi Akadémia(wd) díját.[41][42] 2014-ben beválasztották az Amerikai Művészeti és Tudományos Akadémia(wd) tagjává.[43]
2013-ban elnyerte a PEN/Malamud Award for Excellence in the Short Story-t.[44] Tenth of December című novelláskötete 2013-ban elnyerte a Story Prize-t.[13] A gyűjtemény 2014-ben elnyerte az első Folio-díjat is, "az első jelentős angol nyelvű könyvdíjat, amely a világ minden tájáról érkező írók számára nyitott".[14][15][45][46] A gyűjtemény a National Book Award döntőjébe is bekerült[47], és a New York Times Book Review szerkesztői a "2013-as év 10 legjobb könyve" közé sorolták.[48] 2013. januári címlapsztorijában a The New York Times Magazine a Tenth of Decembert "az idei legjobb könyvnek nevezte".[49] A gyűjtemény egyik novellája, az "Home" 2011-ben a Bram Stoker-díj döntőjébe került.[50]
2017-ben Saunders kiadta első regényét, a Lincoln in the Bardo címűt, amely elnyerte a Booker-díjat és a New York Times bestsellere lett.
Válogatott művei
Elbeszélésgyűjtemények
- CivilWarLand in Bad Decline (1996)
- Pastoralia (2000) (short stories and a novella)
- In Persuasion Nation (2006) (short stories)
- Tenth of December: Stories (2013) (short stories)
- Liberation Day: Stories (2022) (short stories)
Regények
- Lincoln in the Bardo (2017)
Nonfiction
- Saunders, George. The Braindead Megaphone (collected essays) (2007)
- Saunders, George. A Swim in a Pond in the Rain: In Which Four Russians Give a Master Class on Writing, Reading, and Life (2021) [25][51]
Esszék és beszámolók
- Saunders, George. A bee stung me, so I killed all the fish (notes from the Homeland 2003–2006). Riverhead Books (2006) [52]
- Saunders, George (Autumn 2009). „The View from the South Side, 1970”. Granta (108), 120–122. o.
- Saunders, George: Congratulations, by the Way: Some Thoughts on Kindness, 2014[53]
- Saunders, George. Trump days: up close with the candidate and his crowds, 50–61. o. [54]
Antológiák
- Fakes: An Anthology of Pseudo-Interviews, Faux-Lectures, Quasi-Letters, "Found" Texts, and Other Fraudulent Artifacts, edited by David Shields and Matthew Vollmer (2012)
- Cappelens Forslags Conversational Lexicon Volume II, edited by Pil Cappelen Smith, published by Cappelens Forslag (2016) ISBN 978-82-999643-4-0
Magyarul megjelent
- Lincoln és a bardo (Lincoln in the Bardo) – Bluemoon Könyvek, Budapest, 2017 · ISBN 9789635297245 · Fordította: Bujdosó István
Jegyzetek
- ↑ http://web.archive.org/web/20170323050029/http://jeugdliteratuur.org/auteurs/george-saunders
- ↑ Nemzetközi Virtuális Katalógustár (több nyelv nyelven). Online Számítógépes Könyvtári Központ. (Hozzáférés: 2019. január 19.)
- ↑ Német Nemzeti Könyvtár: Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2019. január 19.)
- ↑ Francia Nemzeti Könyvtár: BnF források (francia nyelven). (Hozzáférés: 2019. január 19.)
- ↑ Babelio (francia nyelven). (Hozzáférés: 2019. január 19.)
- ↑ Guggenheim Fellows database (angol nyelven)
- ↑ MacArthur Fellows Program
- ↑ https://thebookerprizes.com/fiction/backlist/2017
- ↑ Neely Tucker: George Saunders Accepts the Library’s Prize for American Fiction | Timeless (angol nyelven), 2023. augusztus 15. (Hozzáférés: 2023. augusztus 16.)
- ↑ American psyche | Life and style. The Guardian . (Hozzáférés: 2017. október 18.)
- ↑ a b World Fantasy Convention: Award Winners and Nominees, 2010. [2010. december 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. február 4.)
- ↑ Saunders Wins PEN/Malamud Award. Pw.org. [2013. május 5-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. augusztus 11.)
- ↑ a b (2014-03-05). "TSP: George Saunders Wins His First Book Award, The Story Prize, for Tenth of December". Sajtóközlemény.
- ↑ a b Ron Charles. „George Saunders wins $67,000 for first Folio Prize”, Washington Post , 2014. március 10. (Hozzáférés: 2014. március 11.)
- ↑ a b Tenth of December by George Saunders wins inaugural Folio Prize 2014. Folio Prize, 2014. március 10. [2014. március 11-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. március 11.)
- ↑ Booker winner took 20 years to write. bbc.com, 2017. október 18.
- ↑ „Newsmaker: George Saunders”, American Libraries, 2022. szeptember 1. (Hozzáférés: 2022. szeptember 25.)
- ↑ a b „Knuckle-puller makes good”, Salon.com, 2000. április 26. (Hozzáférés: 2022. november 20.) (angol nyelvű)
- ↑ Childers, Doug. „The Wag Chats with George Saunders”, The Wag, 2000. július 1.. [2017. október 22-i dátummal az eredetiből archiválva] (Hozzáférés: 2024. február 3.)
- ↑ a b Tobias Jonathan Ansell Wolff (1945. június 19. –) amerikai novellaíró, memoáríró, regényíró és a kreatív írás tanára.
- ↑ a b c „Writing a Legacy”, Syracuse University, 2022. május 24. (Hozzáférés: 2022. november 20.) (angol nyelvű)
- ↑ Saunders, George. My Writing Education: A Time Line
- ↑ „George Saunders – Cultivating Thought”, 2016. június 3.. [2016. június 3-i dátummal az eredetiből archiválva] (Hozzáférés: 2017. október 19.)
- ↑ „Ayn Rand is for children”, Salon.com, 2013. január 19. (Hozzáférés: 2014. augusztus 11.)
- ↑ a b „George Saunders talks teaching, life experience and writing at Alumni Academy”, The Daily Orange, 2022. november 16. (Hozzáférés: 2022. november 18.)
- ↑ „George Saunders: The Braindead Megaphone”. Bookworm. (en nyelven)
- ↑ Saunders, George: God Bless You, Mr. Vonnegut. Amazon . (Hozzáférés: 2007. június 4.)
- ↑ Whitney, Joel: Dig the Hole: An Interview with George Saunders. [2007. március 12-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2007. június 1.)
- ↑ Vollmer, Matthew: 'Knowable in the Smallest Fragment': An Interview with George Saunders. (Hozzáférés: 2007. június 1.)
- ↑ Bemis, Alec Hanley. „Mean Snacks and Monkey Shit”, LA Weekly , 2006. május 10., 12–27. oldal. [2006. szeptember 4-i dátummal az eredetiből archiválva] (Hozzáférés: 2007. június 4.)
- ↑ Lovell, Joel. „[1]ytimes.com/2013/01/06/magazine/george-saunders-just-wrote-the-best-book-youll-read-this-year.html?pagewanted=all&_r=0 George Saunders Has Written the Best Book You'll Read This Year]”, The New York Times , 2013. január 3. [halott link]
- ↑ Winners and Finalists Database. ASME. [2018. október 10-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. június 1.)
- ↑ The Falls
- ↑ The O. Henry Prize Stories
- ↑ George Saunders. newyorker.com. (Hozzáférés: 2017. október 18.)
- ↑ Clark, Judi: George Saunders. Lannan Foundation. (Hozzáférés: 2017. október 18.)
- ↑ John Simon Guggenheim Foundation. (Hozzáférés: 2017. október 18.)
- ↑ George Saunders. MacArthur Foundation. (Hozzáférés: 2017. október 18.)
- ↑ The Story Prize - Winners & Finalists 2012. [2015. április 15-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. június 1.)
- ↑ Commcomm
- ↑ American Academy of Arts and Letters (April 14, 2009). "The American Academy Of Arts And Letters Announces 2009 Literature Award Winners". Sajtóközlemény. Archiválva 2017. október 19-i dátummal a Wayback Machine-ben
- ↑ 2009 Literature Award Winners. artsandletters.org . (Hozzáférés: 2017. október 18.)
- ↑ Press Releases. American Academy of Arts & Sciences
- ↑ Past Award Winners. penfaulkner.org . PEN/Faulkner. [2017. október 1-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2017. október 18.)
- ↑ The 2014 Folio Prize Shortlist is Announced. Folio Prize, 2014. február 10. (Hozzáférés: 2014. február 13.)
- ↑ Wood, Gaby: Folio Prize 2013: The Americans are coming, but not the ones we were expecting. The Daily Telegraph, 2014. február 10. [2014. február 11-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2014. február 13.)
- ↑ 2013 National Book Award. nationalbook.org
- ↑ „The 10 Best Books of 2013”, New York Times (Hozzáférés: 2013. december 7.)
- ↑ Lovell, Joel. „George Saunders Just Wrote The Best Book You'll Read This Year”, The New York Times Magazine, 2013. január 3. (Hozzáférés: 2013. február 1.)
- ↑ Bram Stoker Award 2011 Nominees. Locus Magazine, 2012. (Hozzáférés: 2012. május 2.)
- ↑ Sehgal, Parul. „George Saunders Conducts a Cheery Class on Fiction's Possibilities”, The New York Times, 2021. január 12. (Hozzáférés: 2021. április 25.) (amerikai angol nyelvű)
- ↑ Promotional chapbook of essays, limited to 500 copies to accompany the book In persuasion nation
- ↑ Convocation speech delivered at Syracuse University for the class of 2013
- ↑ Online version is titled "Who are all these Trump supporters?".
További információk
- Honlapja
- 10 Free Stories by George Saunders Available on the Web
- George Saunders az Internet Movie Database oldalon (angolul)
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben a George Saunders című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Irodalomportál
USA-portál