Fejlemez
- Ez a szócikk az abakuszról mint építészeti motívumról szól. A számolóeszközhöz lásd az Abakusz (számolóeszköz) szócikket.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/Abaque.roman.XIIe.siecle.png/264px-Abaque.roman.XIIe.siecle.png)
A fejlemez vagy abakusz az építészetben az oszlopfő vagy pillérfejezet legfelső, a megtámasztott gerendázathoz, oromzathoz, párkányzathoz stb. közvetlenül kapcsolódó, lemezszerű tagja. Szerkezeti funkciója a megtámasztott épületszerkezeti elem lehető legnagyobb felfekvésének biztosítása, éppen ezért átmérője nagyobb az oszlopfőénél.
Az ókori építészetben abakusznak nevezték azokat a márványtáblákat is, amelyekkel a teremfalak belső oldalait kirakták.
Szerkezeti jellemzői
A fejlemez alakja a dór és az ión oszloprendben négyzetes, a korinthosziban és a kompozitban ívnégyszöges (lekerekített sarkú), a középkortól sokszögű és kör alakú is lehetett.
A dór abakusz oldala még tagolatlan volt, de oldalát díszíthette meander. A ión és az azt követő korstílusok fejlemezét már konvex és konkáv hullámtagozatokkal (kima) alakították ki, a korinthoszi abakuszon pedig akantuszlevél, ritkán figurális díszítmény is szerepelhetett. A román stílusban mérete a korábbiakhoz képest megnőtt, oldalsíkja magasabb lett és ezt gazdagon díszítették.
Források
- A Pallas nagy lexikona
- Major Máté: Építészettörténeti és építészetelméleti értelmező szótár. Akadémiai Kiadó, Budapest, 1983
- Gerő László: Magyar műemléki ABC Műszaki Kiadó, Budapest, 1984