Czirbusz Géza
Czirbusz Géza | |
![]() | |
Életrajzi adatok | |
Születési név | Czirbusz Géza |
Született | 1853. szeptember 17. Kassa, Abaúj-Torna vármegye., (ma: Kosiče, Szlovákia) |
Elhunyt | 1920. július 10., (66 évesen) Budapest |
Munkássága | |
Vallás | katolikus |
Tisztség | egyetemi tanár |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Czirbusz Géza témájú médiaállományokat. |
Czirbusz Géza (Kassa, 1853. szeptember 17. – Budapest, 1920. július 10.) piarista szerzetes, földrajztudós, egyetemi tanár, író.
Élete
A középiskolát Kassán, 1872-ben, a premontrei gimnáziumban, az egyetemet Budapesten végezte, ahol 1884-ben történelem-földrajz, 1890-ben német szakos középiskolai tanári oklevelet szerzett. 1886-ban A délmagyarországi bolgárok című dolgozatával doktorált. Mindezek mellett művészettörténetet, régészetet és filozófiát is hallgatott. A teológiát magánúton végezte el.
1873-ban mint egyetemi hallgató a Nemzeti Múzeum régiségtárában tevékenykedett. 1874. október 7-én – főként megélhetési okokból – belépett a piarista rendbe. 1878. június 10-én ünnepélyes fogadalmat tett, július 20-án pappá szentelték.
Tanított a rend iskoláiban Kecskeméten (1875-1877), Kisszebenben (1877-?), Nagykanizsán (?-?), Temesváron (1879-1883, 1899-1903), Veszprémben (1883-1884), Szegeden (1884-1889), Kolozsváron (1889-1891), Léván (1891-?), Székesfehérváron (?-?), Nagykárolyban (1892-1899), Sátoraljaújhelyen (1903-1906) valamint Nagybecskereken (1906-1910). Szaktárgyain kívül filozófiát és francia nyelvet is tanított. 1910-től az egyetemes földleírás nyilvános rendes tanára lett a Budapesti Egyetemen (ELTE).
Temesváron, mint a Délmagyarországi Természettudományi Társulat főtitkára működött, 1879-82 között ő szerkesztette a Természettudományi füzetek című kiadványt. Nevéhez fűződik a Délmagyarországi Néprajzi Múzeum megalapítása is.
Az erdélyi Kárpátegyesület választmányi tagja, a budapesti Néprajzi Társaság bolgár szakosztályának elnöke. 1915-ben a Szent István Akadémia II. osztálya tagjává választotta. A Magyar Állam című katolikus napilap tudományos rovatvezetője.
Tudományos műveinek a száma meghaladja a 170-et, ismeretterjesztő, publicisztikai írásainak száma egyelőre nem határozható meg. Legfőképpen földrajzi (föld- és néprajzi) területen alkotott, de történeti, közgazdasági, néprajzi, irodalomtörténeti, zenetörténeti, zeneelméleti, neveléstudományi, régészeti, művészettörténeti, sőt szépirodalmi művei sem hanyagolhatók el.
A földrajztudós
Egyetemi tanári kinevezése
Jóllehet, korábbi földrajzi munkáival jelentős visszhangot – s nem kevés irigységet – keltett,[1] egyetemi tanári kinevezése óriási tudományos – és társadalmi – felzúdulást keltett. Kinevezésével ugyanis az elkötelezett katolikus Apponyi Albert kultuszminiszter gesztust kívánt gyakorolni a Katolikus Néppárt felé. Kinevezésének hírére a Magyar Földrajzi Társaság küldöttséget menesztett Bécsbe Ferenc Józsefhez, hogy elérjék: a király ne nevezze ki Czirbuszt egyetemi tanárrá.
Czirbusz működése, személyisége[2] – nagy műveltsége és éles esze ellenére – komoly ellenérzést váltott ki a geográfusok között. Professzori kinevezése után az ellene folyó támadás egyik irányítója Teleki Pál lett.[3] A Magyar Földrajzi Társaság pedig módszeresen igyekezett kiszorítani a szervezet életéből. A Földrajzi Közlemények pedig szinte szóra sem méltatta munkáit. Így munkássága a budapesti tudományegyetem földrajzi tanszékvezetőjeként törést jelentett a magyar földrajztudomány számára.
Földrajzi munkássága
Munkássága a törést alapvetően nem is az emberföldrajzi (akkori nevén antropogeográfiai) vizsgálatok megjelenésével, hanem azzal okozott, hogy a magát Hunfalvy-tanítványnak valló Czirbusz tevékenysége ellenpólust jelentett a Lóczy Lajos-féle természettudományos beállítottságú iskolával szemben. Elődje kiforrott földrajzi tudományos és oktatási rendszere ellen fordulva kiküszöbölt a földrajzból minden természetrajzi vonást, különösen geológiai alapot, szembeállítva vele a társadalomföldrajzot. Fő tantárgya az antropogeográfia, melyet Friedrich Ratzel nyomán, de azt sajátos magyar szempontból jelentősen továbbfejlesztve tanított. Emberföldrajzi orientációját – katolikus hitéből fakadóan is – a teremtett ember istenképisége, a földi élet antropocentrikussága is alátámasztotta rendszerében.
Munkásságában újdonságot jelentett – a kortársainál szélesebb empirikus alapokon álló – regionális földrajzi szemlélete is. Érdemeként említhető a magyar tudományos földrajzi szaknyelv megújítása.
Mindezek miatt is az a tíz év, amit a katedrán töltött, visszhangtalanul múlt el a szakma számára. Súlyosabb gondot jelentett, hogy – néha durva hangú – vitacikkeivel, kifogásolható minőségű közleményeivel, évekre diszkreditálta a földrajz társadalomtudományi részét.
Művei
Földrajzi témájú művek
- A partingadozások földr. eloszoltsága. Temesvár, 1880
- Az óceáni medencék, mint földr. egyediségek. Temesvár, 1880
- A délmagyarországi bolgárok ethnológiai magánrajza. Temesvár, 1882
- Die südungarischen Bulgaren. Wien-Teschen, 1884
- A krassován bolgárok. Bp., 1883
- Balbi Adorján: Egyetemes földr-a. Átdolg. és bőv. 1-5. köt. 7 rész. Nagybecskerek, 1893–1905
- Hegyen-völgyön. Tárcagyűjtemény. Nagykároly, 1896
- Magyarország. Nagybecskerek, 1898
- Magyarország a XX. évszáz elején. Temesvár, 1902 Online
- Földrajz kézikönyv Kogutowicz Manó teljes földrajz atlaszához. 1-2. köt. Bp., 1904
- A délmagyarországi katlanvölgyekről. Temesvár, 1906
- A szegedi magyarság. Temesvár, 1906
- Nemzetek alakulása anthropogeográfiai szempontból. Nagybecskerek, 1910
- Homunculus, a nagy törtető. Hamerling Róbert gúnyos eposza. Budapest, 1912 (Klny. Cél)
- A nemz. művelődés geográfiája és a geográfiai fatalisták. Budapest, 1912
- A délmagyarországi németek. Budapest, 1913
- A temes- és torontálmegyei bolgárok. Uo., 1913
- Topografikus és geológiai földleírás. Uo., 1913
- A hegyek alakulásának újabb elmélete. Bp., 1914
- Albánia és az albán kérdés. Uo., 1915 (Klny. A Cél)
- Az eu. háborúnak geográfiai alapjai. Uo., 1915
- Anthropo-geográfia. 1-3. köt. Uo., 1915–1919
- Határnevek és hágók a Kárpátokban. – 1904: Kovács Gézával szerk. a Déli Kárpátok, a Délvidéki Kárpátegyes. folyóir-ának 1-4. füz-ét
Egyéb művek
- Zene az ethnographiában. Szeged, 1885
- Göthe Hermann és Dorothea c. idyllikus eposzának tartalmi fejtegetése. Kolozsvár, 1890
- Wagner Richárd kultusza. Arad, 1913
Jegyzetek
- ↑ Balbi Adorján egyetemes földrajza fordítása, Magyarország a XX. évszázad elején
- ↑ Egy kortárs földrajztanár, Németh József, Németh László édesapja így írt egy vele való találkozásról (1898. december 5., Nagykároly): „De sajnáltam, hogy Dr. Czirbusz, az ismert földrajzíró, bár ott ült szembe velem, mégis egy-két szót sem váltott senkivel. Hallgatag, csöndes ember. Nyugodtan elült, míg tósztoltak; néha ő is ivott és koccintott velünk. Egyszer aztán őt is felköszöntötték, ami úgy kihozta sodrából, hogy néhány perc múlva hirtelen fölkelt, s elinalt (...)” (Németh József: Napló [1898-1911] In: U. ő: Napló [1898-1911] Hét év [1914-1921] Sajtó alá rendezte, a bevezető tanulmányt és a jegyzeteket írta: Füzi László. Magvető Könyvkiadó, Bp. [1993.] p. 31.)
- ↑ Czirbusz pedig „cserébe” haláláig akadályozta Teleki egyetemi magántanári habilitációját...
További információk
- Magyar katolikus lexikon
- Magyar Elektronikus Könyvtár
- Gábris Gyula: A földrajzoktatás rövid története a budapesti Egyetemen
- Per aspera. Czirbusz Géza 30 éves tanári jubileuma; Zemplén Ny., Sátoraljaújhely, 1905
- Haltenberger Mihály: Czirbusz Géza és a magyar geográfia. (Megemlékezésül Czirbusz Gézáról); Stephaneum Ny., Bp., 1935 (A Szent István Akadémia mennyiségtan-, természettudományi osztályának felolvasásai)
Források
- Ablonczy Balázs: Teleki Pál. Osiris Kiadó, Budapest, 2005
- Hajdú Zoltán: Czirbusz Géza, a magyar társadalomföldrajz „temetetlen” megalapítója. In: Abonyiné Palotás Jolán – Becsei József – Kovács Csaba (2002): A magyar társadalomföldrajzi kutatás gondolatvilága. SZTE Gazdaság- és Társadalomföldrajzi Tanszék. Felelős kiadó: Becsei József. Ipszilon Kiadó és Pedagógiai Szolgáltató Kft., Szeged, pp. 109–120.
- Németh József: Napló [1898-1911] In: U. ő: Napló [1898-1911] Hét év [1914-1921]. Sajtó alá rendezte, a bevezető tanulmányt és a jegyzeteket írta: Füzi László. Magvető Könyvkiadó, Bp. [1993.]
Katolicizmusportál
Földrajzportál