A Szamalasz tűzhányó kitörése 1257-ben
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/Lombok_Locator_Topography.png/220px-Lombok_Locator_Topography.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/68/Segara_Anak.jpg/220px-Segara_Anak.jpg)
A Szamalasz kitörése 1257-ben az egyik legnagyobb kitörése lehetett ennek a tűzhányónak, mely a Rindzsani hegy közelében az indonéziai Lombok szigeten állt. A kitörésben a hegy felrobbant és megsemmisült, az összeomlás után hátramaradt kalderában keletkezett a Segara Anak krátertó.[1] Ez a kitörés valószínűleg elérte, vagy meghaladta a 7-es fokozatot a Vulkánkitörési indexen, így ez lehet az egyik legnagyobb kitörés a jelenleg is tartó holocén korszakban.
A világ különböző pontjain a jégtakarókból vett jégfuratok vizsgálata a jégmag felvételekben jelentős kénlerakódást mutatott az 1257 körüli időből. Ezekből a bizonyítékokból arra következtettek a kutatók, hogy egy hatalmas vulkánkitörés történt valahol a Földön ebben az időben. 2013-ban a tudósok bebizonyították, hogy a kitörés a Szamalasz tűzhányó felrobbanása lehetett.
A kitörés négy különböző szakaszban, váltakozva hozott létre kitörési oszlopokat, melyek több tíz kilométeres magasságba értek a felső légkörbe, majd több vulkanikus törmelékár égette fel és temette el a Lombok sziget nagy részét. A törmelékárban elpusztult minden emberi település, Pamatan városával együtt. Vulkanikus hamu esett a kitöréstől távoli Jáva szigetén is. A tűzhányó több tíz köbkilométernyi anyagot szórt szét, hatalmas szökőárt okozott. A kitörés szemtanúi pálmalevelekre jegyezték fel az eseményt, ez a Babad Lombok. Későbbi vulkáni tevékenység egy vulkáni kúpot hozott létre a kaldera közepén, ez a Barujari vulkáni kúp, amely még mindig vulkáni működést mutat.
A vulkánkitörésből tartósan és nagy mennyiségben jutottak aeroszolok a légkör különböző magasságaiba, ezzel csökkentették a Föld felszínét elérő napsugárzást, ez lehűtötte a légkört, ami több éves, vagy évtizedes éhínséghez vezetett. A korabeli feljegyzésekből kiderül, hogy a meghosszabbodott telek miatt nem lehetett időben vetni és aratni, a termés csökkent, elpusztult a hideg, a fagyok és az esők miatt Európában, de másutt is; bár ezek pontos mértékét, a hőmérsékleti eltéréseket, illetve azok következményeit a kutatók még mindig vitatják. Összehasonlító számítások alapján feltételezhető, hogy a Szamalasz magassága 4200 méter körüli volt, így ez hatalmas tűzhányó lehetett a felrobbanásakor. A kutatások és a bizonyítékok alapján lehetséges, hogy ez az óriási kitörés és ennek az időjárásra gyakorolt tartós hatásai a kis jégkorszak létrejöttéhez vezettek.
További információk
- Tűzhányótevékenység a Földön
- Hatalmas robbanásszerű kitörések
- Egy rejtélyes 13. századi vulkánkitörés nyomai
- A vulkanizmus hatása az éghajlatra
Jegyzetek
- ↑ Rinjani Dari Evolusi Kaldera hingga Geopark (indonéz nyelven). Geomagz , 2016. április 4. [2018. július 9-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2018. március 3.)
Fordítás
Ez a szócikk részben vagy egészben a(z) 1257 Samalas eruption című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.