Pekka ja Pätkä Suezilla
Pekka ja Pätkä Suezilla | |
---|---|
![]() | |
Ohjaaja | Armand Lohikoski |
Käsikirjoittaja | Armand Lohikoski |
Tuottaja | T. J. Särkkä |
Säveltäjä | Toivo Kärki Hannu Halonen |
Kuvaaja | Olavi Tuomi Mikko Sergejeff |
Leikkaaja | Elmer Lahti |
Lavastaja | Aarre Koivisto |
Pääosat | Esa Pakarinen Masa Niemi Siiri Angerkoski Assi Nortia |
Valmistustiedot | |
Valmistusmaa | Suomi |
Tuotantoyhtiö | Suomen Filmiteollisuus |
Ensi-ilta | 25. huhtikuuta 1958 |
Kesto | 74 min |
Alkuperäiskieli | suomi |
Edeltäjä | Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä |
Seuraaja | Pekka ja Pätkä miljonääreinä |
Aiheesta muualla | |
IMDb | |
Elonet | |
[ Muokkaa Wikidatassa ] ![]() | |
Infobox OKNimi-testi OK |
Pekka ja Pätkä Suezilla (1958) on Armand Lohikosken ohjaama ja käsikirjoittama Puupää-elokuvasarjan kymmenes elokuva. Näitä Suomen Filmiteollisuuden tuottamia elokuvia valmistui vuosina 1953–1960 kaikkiaan kolmetoista. Pekka ja Pätkä Suezilla on jatkoa sarjan aiemmalle elokuvalle Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä.
Kohtaukset Suezilta on kuvattu Seutulassa Ruduksen hiekkakuopalla. Palmut olivat pahvia, pyramidit hiekkakumpuja, ja höyrylaivat kulkivat narusta vetäen sadevesilammikossa. Aikalaiskriitikot luulivat tekijöiden vahingoniloksi, että kuvauksiin oli lähdetty paikan päälle[1], ja eräskin kriitikko valitti, että vaikka Särkän rahoilla oli päästy Suezille, kovin oli yksitoikkoisesti niitä maisemia välitetty. Hieman aidompia maisemia tarjoili höyrylaiva-kohtaus, joka oli kuvattu aiemmin Marokossa vuonna 1953 tehtyä Rantasalmen sulttaania varten.[2]
Juoni
Elokuva alkaa edellisen Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä -elokuvan loppukohtauksella jossa YK-rauhanturvamiehet lyövät kaksikon tainnoksiin puistonpenkillä. Rauhanturvaajat ovat nimittäin juuri onnistuneet sopimaan treffit kahden tytön kanssa eikä ajatus Suezille lähdöstä enää houkuttele. He raahaavat Pekan ja Pätkän pensaaseen jossa vaihtavat heidän vaatteensa omiinsa.
Kaksikko kiidätetään taksilla Seutulaan, josta lähtevä kone lennättää heidät Suezille. Tarina etenee monien kommelluksien kautta loppuun, jossa Pekka ja Pätkä tulevat pelastaneeksi kalifin tyttären. Vastalahjaksi he pyytävät taikalampun, jonka henki toteuttaa kolme toivomusta. Hieman huonosti harkittujen toiveiden jälkeen Pekka saa tutun hattunsa takaisin, muutaman lisätoivomuksen sekä Justiinan paikalle. Tämä puolestaan toivoo itsensä ja kaksikon takaisin Voikukankadulle, minkä toivomuksen seurueeseen tympiintynyt lampunhenki mielellään toteuttaa.
Näyttelijät
Esa Pakarinen | … | Pekka Puupää |
Masa Niemi | … | Pätkä |
Siiri Angerkoski | … | Justiina Puupää |
Assi Nortia | … | Suleima, kalifi Abu Kabun tytär |
Kauko Kokkonen | … | vääpeli Pippurinen |
Veikko Linna | … | rosvopäällikkö Ben Jussuf |
Pentti Irjala | … | lampun henki |
Heikki Savolainen | … | sheikki Ali Ben Ali |
Juhani Kumpulainen | … | asekauppias |
Leena Pulkkinen | … | 1. tyttö |
Raili Kuusisto | … | 2. tyttö |
Tommi Rinne | … | 1. YK-sotilas |
Mikko Niskanen | … | 2. YK-sotilas |
Matti Dahlberg | … | YK-sotilas / beduiini |
Tauno Söder | … | beduiini |
Kale Teuronen | … | beduiini |
Spede Pasanen | … | YK-sotilas |
Heimo Karppinen | … | sotilaspalvelija Karppinen |
Walle Siivonen | … | YK-sotilas |
Juhani Alaranta | … | YK-sotilas |
Jaakko Pakkasvirta | … | vartija |
Paavo Hukkinen | … | luihu tyyppi |
Hannes Veivo | … | luihu tyyppi |
Arttu Suuntala | … | henkivartija |
Arvo Kuusla | … | henkivartija |
Mirja Karisto | … | orjatar |
Uuno Montonen | … | kalifi Abu Kabu |
Nestori Lampi | … | eunukki |
Armas Jokio | … | talonmies Pikkarainen |
Armand Lohikoski | … | Suezin lennonjohdon ja YK-kapteenin ääni |
Vilho Ruuskanen | … | |
Seppo Sariola | … |
Arviot
Aikalaiskriitikot suhtautuivat elokuvaan alistuneesti, kuten Jukka Holopainen (Suomen Sosialidemokraatti): ”Idealtaan olen valmis nämä puupäät hyväksymään kun tiedän, että niille nauretaan ja niistä nuorempikin väki pitää.”
Tomira Savtschenko (Kansan Uutiset) vielä astetta alistuneemmin: ”Näiden sarjatuotteiden tympäisevyyden taso joskus vaihtelee ja tällä kertaa oli iloksemme nollassa. Valitettavasti kuitenkin filmin älyllinen taso, huumori ja tekotapa ovat entisellään.” Lukija vastasi Savtschenkolle saman lehden myöhemmässä numerossa: ”Uskoisin, ettei yksikään rehellinen arvostelija kehtaa sanoa, etteikö ohjaajan tehtävä mainitussa elokuvassa olisi jonkin hyvänkin sanan arvoinen, siksi suuritöinen sen on täytynyt olla kaikkine laitteineen, henkilöineen ja ’suezilaisine’ maastoineen, joiden kaikkien yhteistoimintaan sovittaminen kenties on arvostelijan mielestä älytöntä, mutta johtunee kai siitä, ettei ohjaaja ole huomannut kääntyä T. S-o:n puoleen ’älyä’ lainatakseen.”[3]
Lähteet
|
|