Mitäs me taiteilijat
Mitäs me taiteilijat | |
---|---|
![]() | |
Ohjaaja | Ville Salminen |
Käsikirjoittaja | Toivo Kauppinen Ville Salminen |
Tuottaja | T. J. Särkkä |
Säveltäjä | Harry Bergström |
Kuvaaja | Kauno Laine |
Leikkaaja | Armas Vallasvuo |
Lavastaja | Ville Salminen |
Koreografi | Airi Säilä |
Pääosat | Uuno Laakso Sakari Halonen Siiri Angerkoski Assi Nortia |
Valmistustiedot | |
Valmistusmaa | Suomi |
Tuotantoyhtiö | Suomen Filmiteollisuus SF Oy |
Ensi-ilta | 1952 |
Alkuperäiskieli | suomi |
Aiheesta muualla | |
IMDb | |
Elonet | |
[ Muokkaa Wikidatassa ] ![]() | |
Infobox OKNimi-testi OK |
Mitäs me taiteilijat on Ville Salmisen ohjaama elokuva vuodelta 1952.
Elokuvan tapahtuma-ajankohta on 1910-luku, ja ympäristönä on vaudeville-teatteri Olympos. Esiintyjätarjokkaista saa kiinnityksen onnekas P. Waltteri Vitikka (Sakari Halonen).
Yhtä kohtausta lukuun ottamatta elokuva on kuvattu sisätiloissa. Sen yleisömenestys oli esitysvuoden huonoimpia.[1]
Näyttelijät
Uuno Laakso | … | vahtimestari Akseli Hynynen |
Sakari Halonen | … | näyttelijä P. Waltteri Vitikka |
Siiri Angerkoski | … | Albertina Hoikkanen |
Assi Nortia | … | Sylvia, koreografi |
Leif Wager | … | chanson-laulaja Valde Kannel |
Kaarlo Halttunen | … | Teatteri Olympoon johtaja |
Anton Soini | … | valkoisen hiiren omistaja |
Evald Terho | … | pianisti |
Harri Sinijärvi | … | pianonvirittäjä |
Aarne Laine | … | poliisi |
Irja Koskinen | … | |
Alexander Saxelin | … | |
Klaus Salin | … | |
Kaarlo Wilska | … | poliisi |
Alf Salin | … | |
Pentti Siimes | … | teatteriavustaja |
Auvo Nuotio | … | tenori |
Lea Wallin | … | tanssityttö |
Mirja Karisto | … | tyttö puiston penkillä |
Veijo Pasanen | … | teatteriavustaja |
Pentti Viljanen | … | näyttämömies |
Heimo Lepistö | … | komisario |
Mikko Sergejeff | … | näyttämömies |
Otto Noro | … | |
Edvin Kajanne | … | |
Maija Routavuo | … | |
Virpi Laristo | … | |
Veikko Jääskeläinen | … | |
Viljo Someroja | … |
Vastaanotto
Aikalaisarvioissa huomattiin näyttelijöiden ansiot, vaikka itse elokuva ei juuri saanut kiitosta. Eugen Terttula (Suomen Sosialidemokraatti) tiivisti näkemykset: ”Ylen vaatimaton ja tekijöittensä selvästä väsähtäneisyydestä kielivä sepite – –, mutta ei niin tuiki kelvoton.”[2]
Eräs myöhempi kriitikko luokittelee elokuvan kotimaisen elokuvan pohjanoteerauksiin (Tv-maailma 37/2012).[3] Toinen toteaa, että musiikkikomedia on kepeän anakronistinen ajankuva 1900-luvun alun Helsingistä (Tv-maailma 24/2014).[4]
Lähteet
|