Hopeafluoridi
Hopeafluoridi | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Tunnisteet | |
CAS-numero | 7775-41-9 |
PubChem CID | 62656 ja 165912 |
Ominaisuudet | |
Molekyylikaava | AgF |
Moolimassa | 126,87 |
Ulkomuoto | Valkoisia (vedetön) tai keltaisia (kidevedellinen) kiteitä[1] |
Sulamispiste | 434 °C[2] |
Kiehumispiste | 1 159 °C[3] |
Tiheys | 5,852 kg/dm3[2] |
Liukoisuus veteen | 1,82 kg/l[1] |
| |
Infobox OK |
Hopeafluoridi (AgF) on epäorgaaninen hopea- ja fluoridi-ionien muodostama ioniyhdiste. Ainetta käytetään fluorauskemikaalina orgaanisessa kemiassa ja lääketieteessä.
Ominaisuudet
Hopeafluoridi on huoneenlämpötilassa kiinteä kiteinen aine. Se on kidevedettömänä värittömiä tai valkoisia kiteitä. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan monohydraatti (AgF·H2O), dihydraatti (AgF·2H2O) ja tetrahydraatti (AgF·4H2O), jotka ovat väriltään keltaisia. Toisin kuin muut hopeahalogenidit, hopeafluoridi liukenee hyvin veteen. Ultraviolettisäteily tai elektrolyysi hajottavat hopeafluoridin hitaasti hopeasubfluoridiksi (Ag2F) ja fluoriksi.[1][2][5]
Valmistus ja käyttö
Hopeafluoridia valmistetaan emäksisen hopeayhdisteen, kuten hopeaoksidin tai hopeakarbonaatin, ja vetyfluoridin välisellä reaktiolla.[2][5]
- Ag2O + 2 HF → 2 AgF + H2O
- Ag2CO3 + 2 HF → 2 AgF + CO2 + H2O
Hopeafluoridia käytetään orgaanisessa synteesissä fluorauskemikaalina[2] ja se lisää fluoriatomin esimerkiksi elektrofiilisiin alkeeneihin asetonitriilin toimiessa liuottimena. Hopeafluoridin läsnä ollessa allyyliset kloridit reagoivat siloksisyklopropaanien kanssa muodostaen tyydyttymättömiä ketoneja. Lääketieteessä hopeafluoridia voidaan käyttää antimikrobisena yhdisteenä.[6]
Lähteet
- ↑ a b c E. M. Karamäki: Epäorgaaniset kemikaalit, s. 472. Kustannusliike Tietoteos, 1983. ISBN 951-9035-61-3.
- ↑ a b c d e Andreas Brumby, Peter Braumann, Klaus Zimmermann, Francis Van Den Broeck, Thierry Vandevelde, Dan Goia, Hermann Renner, Günther Schlamp, Wolfgang Weise, Peter Tews, Klaus Dermann, Alfons Knödler, Karl-Heinz Schröder, Bernd Kempf, Hans Martin Lüschow, Cartrin Peter & Rainer Schiele: Silver, Silver Compounds, and Silver Alloys, Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, John Wiley & Sons, New York, 2008. Viitattu 20.01.2013
- ↑ Thomas Scott, Mary Eagleson: Concise encyclopedia chemistry, s. 987. Walter de Gruyter, 1994. ISBN 978-3110114515. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.01.2013). (englanniksi)
- ↑ Silver(I) Fluoride (Hopeafluoridi) Käyttöturvallisuustiedote. 12.9.2021. Sigma-Aldrich/Merck. Viitattu 21.1.2022.
- ↑ a b Samuel F. Etris & C. Robert Cappel: Silver Compounds, Kirk-Othmer Encyclopedia of Chemical Technology, John Wiley & Sons, New York, 2003 Teoksen verkkoversio Viitattu 20.01.2013
- ↑ Herbert W. Roesky: Efficient Preparations of Fluorine Compounds, s. 37. John Wiley & Sons, 2012. ISBN 978-1-1180-7856-3. Kirja Googlen teoshaussa (viitattu 20.01.2013). (englanniksi)