Zlín Z-XIII
Zlín Z-XIII | |
---|---|
![]() Z-XIII ve dvousedadlovém provedení | |
Určení | sportovní letoun |
Původ | Československo |
Výrobce | Zlínská letecká akciová společnost |
Šéfkonstruktér | Jaroslav Lonek |
První let | 1937 |
Uživatel | Československo |
Vyrobeno kusů | 1 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Zlín Z-XIII byl československý celodřevěný jednomístný dolnoplošník z druhé poloviny 30. let 20. století. Jeho vývoj byl předčasně ukončen a vyroben byl pouze jeden prototyp. Ten nyní vlastní Národní technické muzeum v Praze.[1]
Vývoj a popis letounu
Nejúspěšnějším letadlem Baťovy zlínské letecké továrny byl sériově vyráběný model Z-XII. Po něm měl být vyráběn rychlý kurýrní letoun Z-XIII. Jeho konstrukcí byl opět pověřen konstruktér Jaroslav Lonek. Byl vyvinut jednak jako rychlý cestovní pro soutěže a také jako kurýrní letoun pro rychlé spojení manažerů a přepravu zásilek společnosti Baťa.[2] Prototyp létal s imatrikulací OK-TBZ od 9.8.1937.[3]
Letoun s motorem Walter Major 4 o výkonu 88/96 kW (120/130 k) a francouzskou stavitelnou vrtulí Ratier byl zalétán na jaře 1937 šéfpilotem Švábem a později s ním létal zkušební pilot mjr. Ján Ambruš. Základní model byl jednomístný, kde pilotní prostor byl posunut za těžiště letounu a v těžišti letadla nad křídlem byl prostor pro přepravovaný náklad. Tato konstrukce mohla být později alternativně měněna, kdy jednoduchou výměnou krytů šlo letoun upravit na dvousedadlový.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c8/Zl%C3%ADn_Z-XIII%2C_prototyp_%281937%29.jpg/220px-Zl%C3%ADn_Z-XIII%2C_prototyp_%281937%29.jpg)
Letoun měl celodřevěnou konstrukci včetně kormidel. Křídla s lichoběžníkovým půdorysem a se zakulaceným okrajem byla dřevěná, dvoupodélníková a dýhovaná. Jako první civilní letadlo v Československu dostal Zlín XIII vztlakové klapky.[4] Dřevěný trup byl eliptického tvaru o značné hloubce s klenutím pro výhled pilota z kokpitu. Pevný podvozek s aerodynamickými kryty vidlic a brzděných kol byl odpérován spirálovou pružinou. Stabilní ostruha byla zachycena na posledních dvou přepážkách trupu.
Na první přepážce s protipožární stěnou odpředu bylo kloubově uchyceno motorové lože z Mannesmannových trubek. Motor Walter Major 4 byl uložen ve čtyřech gumových závěsech. Olejová nádrž byla umístěna pod motorem, benzínové nádrže v trupu letadla.[5]
Letoun vyžadoval dobré letiště s dostatečně dlouhou rozjezdovou dráhou pro tehdy vysokou přistávací rychlost 140 km/h a pro vysoké plošné zatížení na něm mohli létat jen velmi zkušení piloti.[6]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/61/Zl%C3%ADn_Z-XIII_a_J%C3%A1n_Ambru%C5%A1_%281937%29.jpg/220px-Zl%C3%ADn_Z-XIII_a_J%C3%A1n_Ambru%C5%A1_%281937%29.jpg)
Operační nasazení
Letoun překvapoval vysokými výkony i svým moderním vzhledem. Prototyp pilotovaný mjr. Jánem Ambrušem se měl v srpnu 1937 zúčastnit závodu Circuit de l'Est, který uspořádaly tři francouzské aerokluby jako Grand prix de l'Aero-club de France. Propozice závodu byly pro tento letoun příznivé, a proto se Zlínská letecká společnost rozhodla závod tímto letounem obeslat. Letoun dosahoval rychlosti až 350 km/h, což dávalo dobré předpoklady pro úspěch v závodě. Pro technické potíže a povětrnostní překážky však přiletěl J. Ambruš na místo určení, letiště Vittel u Épinalu, po stanovené době (12. srpna do 12 hodin) a k vlastnímu závodu nebyl připuštěn. Předvedl alespoň tento letoun nejenom v místě konání závodu, ale i v Paříži (Aero-club Rolland Garros) a ve Štrasburku.[7]
Po německé okupaci byl s letounem Zlín Z-XIII plánován úlet do Království Jugoslávie a pilotem měl být později úspěšný bombardovací pilot Alois Šiška. Těsně před plánovaným startem letounu z akce pro podezření z vyzrazení sešlo.[8] Podle jiné verze byl v den akce gestapem zatknut hangármistr, a proto z celého plánu sešlo.
Jediný prototyp a replika
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/1937_Zl%C3%ADn_Z-XIII.jpg/303px-1937_Zl%C3%ADn_Z-XIII.jpg)
Druhou světovou válku prototyp přečkal ukrytý v hangáru, kde jej zamaskovali Baťovi technici. Přitom na něj pro jistotu namalovali i hákové kříže.[9] Po válce byl tento jediný prototyp předán do sbírek Národního technického muzea v Praze. V letech 1989–1990 byl renovován a umístěn v stálé expozici v dopravní hale.[1]
V roce 2007 zahájila společnost „Historická letka republiky Československé“ stavbu věrné repliky letounu Zlín-XIII.[6] Replika by měla být věnována památce tří lidí: konstruktéru Jaroslavu Lonkovi, donátorovi projektu Janu Antonínu Baťovi a pilotu Jánu Ambrušovi.[10] Realizace projektu však nebyla dokončena.[8]
Specifikace
Údaje dle[5][11]
Technické údaje
- Posádka: 1 až 2
- Rozpětí: 7,0 m
- Délka: 6,8 m
- Výška: 1,80 m
- Nosná plocha: 7 m²
- Hmotnost prázdného letounu: 460 kg
- Hmotnost: 635 kg
- Motor: řadový vzduchem chlazený invertní motor Walter Major 4
- Vrtule: dvoulistá, kovová, za letu stavitelná typu Ratier
Výkony
- Maximální rychlost: 300-350 km/h
- Cestovní rychlost: 280 km/h
- Přistávací rychlost bez klapek: 140 km/h
- Přistávací rychlost s klapkami: 100 km/h
- Stoupání do 1 km: za 3 min 15 s
- Dostup: 6000 m
- Dolet: 700 km
Odkazy
Reference
- ↑ a b Sportovní letoun Zlín Z-XIII | Národní technické muzeum. www.ntm.cz [online]. [cit. 2019-06-17]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2019-06-17.
- ↑ NĚMEČEK, Václav. Československá letadla 1918-1945. III.. vyd. Praha: Naše vojsko, 1983. 368 s. S. 190–191.
- ↑ SOUKUP, Pavel. Imatrikulace Z-XIII [online]. Praha: Československé letectví - web o historii letectví u nás [cit. 2019-06-21]. Dostupné online.
- ↑ ŠTANGLICA, J. Zlin Z-XIII [online]. Rýmařov: RS models [cit. 2019-06-21]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2019-06-21.
- ↑ a b Letadlo Zlín XIII. Letectví. Září 1937, roč. XVII. (1937), čís. 9, s. 398–399. Dostupné online.
- ↑ a b Zlín XIII [online]. Praha: www.historicflight.cz, 2007 [cit. 2019-06-21]. Dostupné online.
- ↑ AMBRUŠ, Ján. Circuit de l´Est. Letectví. Září 1937, roč. XVII. (1937), čís. 9, s. 397–8. Dostupné online.
- ↑ a b SEZEMSKÝ, Marcel. Zlín Z-XIII, historické foto (1937) [online]. Praha: [cit. 2019-06-21]. Dostupné online.
- ↑ MÁLEK, Tomáš. „Baťova stíhačka“ vyletí po desetiletích k nebi. iDnes/Zpravodajství [online]. MAFRA, a.s., 28.9.2007 [cit. 21.6.2019]. Dostupné online.
- ↑ ŠVAMBERK, Alex. Replika Zlínu -XIII má šanci získat několik rekordů. Novinky.cz [online]. Borgis, 20.4.2010. Roč. 2010. Dostupné online.
- ↑ CHRÁST, Radim. Zlín Z-XIII [online]. Nelahozeves: Občanské sdružení valka.cz, 15.12.2009 [cit. 2019-06-21]. Dostupné online.
Externí odkazy
- Zlín Z-XIII
Obrázky, zvuky či videa k tématu Zlín Z-XIII na Wikimedia Commons