Vražedkyně z Nagyrévu
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3e/A_tiszazugi_arz%C3%A9n%C3%BCgy_v%C3%A1dlottjai.jpeg/220px-A_tiszazugi_arz%C3%A9n%C3%BCgy_v%C3%A1dlottjai.jpeg)
Vražedkyně z Nagyrévu byla skupina žen z vesnice Nagyrév v Maďarsku, která mezi lety 1914–1929 arsenem otrávila a usmrtila 40–100 lidí.[1] Arsen ženám dodávala místní porodní bába Zsuzsanna Fazekasová, která je zároveň k vraždám nabádala.[2][3]
Vraždy
Zsuzsanna Fazekasová byla žena ve středním věku, která se živila jako porodní bába. Do Nagyrévu se přistěhovala v roce 1911.[4] V této době byl už její manžel nezvěstný. Mezi lety 1911 a 1921 byla desetkrát ve vězení za provedení nelegálních interrupcí, za což však byla vždy propuštěna soudci, kteří interrupce schvalovali.
V tehdejší maďarské společnosti byly běžné dohodnuté sňatky, kdy se náctileté dívky musely provdat za muže, které vybírala rodina. Dívky byly nuceny podřídit se volbě rodičů. Rozvody nebyly společensky akceptovatelné, a to ani v případech, kdy byl manžel násilník nebo alkoholik.[5] Během 1. světové války, kdy byli bojeschopní muži posláni na frontu, byli do Nagyrévu umístěni váleční zajatci, aby zde pracovali na polích. Místní ženy, které se musely samy postarat o celou rodinu a hospodářství, zatímco jejich muži byli pryč, si ze zajatců často dělaly své milence.[6] Když se jejich muži vrátili z války, mnoho zálety svých manželek odmítlo s přáním vrátit se ke starému způsobu života. Mnohým ženám, které se za dobu nepřítomnosti svých manželů osamostatnily, se návrat k životu v podřízenosti značně příčil. Fazekasová začala ženy tajně přesvědčovat, že řešením jejich situace bude své manžely otrávit pomocí arsenu získaného z vyvařených mucholapek.[7]
Po vraždě manželů některé ženy přistoupily k otravě svých rodičů, kteří se pro ně stali přítěží nebo kvůli získání dědictví. Další otrávily své milence, některé i své syny. První otrava v Nagyrévu se odehrála v roce 1911. Nejednalo se o čin spáchaný Zsuzsannou Fazekasovou. Brzy následovala úmrtí dalších manželů, dětí a rodinných příslušníků.[8][9]
Otravy byly „v kurzu” a v polovině 20. let si Nagyrév vysloužil přezdívku „vražedná oblast”. Odhaduje se, že během 18 let, kdy zde Zsuzsanna Fazekasová žila, bylo spácháno 45–50 vražd. Měla nejblíž k tomu, koho lze nazývat místní lékařkou, zároveň její bratranec byl úředník, který vyplňoval úmrtní listy, čímž vraždy zůstaly neodhaleny.[10]
Zatčení
Existují tři protichůdné verze o tom, jak byly vražedkyně z Nagyrévu nakonec odhaleny. Podle jedné z nich byla jedna z vražedkyň Szabóová přistižena při činu dvěma návštěvníky, kteří její pokusy o otrávení přežili. Szabóová pak obvinila jistou Bukenoveskou, která zase ukázala na Fazekasovou. Další verze uvádí, že student medicíny ze sousedního města zjistil vysoké množství arsenu v těle, které na břeh vyplavila voda, což vedlo k vyšetřování. Podle maďarsko-amerického historika Bély Bodóa se vraždy dostaly na veřejnost v roce 1929, když redaktorovi místních novin přišel anonymní dopis, který obviňoval ženy z tiszazugské oblasti z otravy několika členů rodiny.
Úřady exhumovaly z místního hřbitova desítky těl.[11] Z otrav bylo obviněno 34 žen a jeden muž. Souzeno bylo 26 žen, mezi nimiž byla i Fazekasová. Osm bylo odsouzeno k smrti, ale pouze dvě byly popraveny. Dalších 12 bylo uvězněno.[12] Sama Zsuzsanna Fazekasová paradoxně trestu unikla, jelikož se oběsila.
V kultuře
Vraždy v Nagyrévu jsou tématem dokumentárního filmu The Angelmakers (2005)[13][14][15] a filmu Hukkle (2002) maďarského režiséra Györgyho Pálfiho.
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Angel Makers of Nagyrév na anglické Wikipedii.
- ↑ NOEL. FAKTY X: Vrahyne z Nagyrévu zabili 40 ľudí, zamerali sa na manželov. magazin.pluska.sk [online]. 2022-08-08 [cit. 2024-03-10]. Dostupné online.
- ↑ BODÓ, Béla. Tiszazug: A Social History of a Murder Epidemic. Boulder: East European Monographs, 2002. Dostupné online. ISBN 9780880334877. S. 185–186. Je zde použita šablona
{{Cite book}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ ADAMS; PRIADKO. The Angel Makers: the most notorious murder ring you've never heard of [online]. 2 August 2023 [cit. 2023-08-07]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Heather Sutfin. The Angel Makers of Nagyrév [online]. 17 August 2016 [cit. 2016-12-10]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ POPHAM, Peter. Hungary: Murder on the Danube. The Independent. 26 November 2005. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 7 May 2022. Je zde použita šablona
{{Cite news}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Katherine Ramsland. Angels of Death – Nurses, nurses who kill their patients (Chapter 5, Murder by Proxy) [online]. 3 March 2007 [cit. 2016-12-10]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 3 March 2007. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Barry Yeoman. Bad Girls. Psychology Today. Sussex Publishers, LLC, 1 November 1999. Dostupné online [cit. 10 December 2016]. Je zde použita šablona
{{Cite news}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Katie Heaney. 11 Terrifying Female Serial Killers You've Never Heard Of [online]. 15 July 2014 [cit. 2016-12-10]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ RUBICONline | A Rubicon történelmi folyóirat honlapja [online]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Tonya Blust. Creepy crimes from the 1920s [online]. 12 January 2016 [cit. 2016-12-10]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ American front in the Hungarian village killer [online]. Index Media Association, 21 May 2004 [cit. 2016-12-10]. Dostupné online. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Bodó, Béla. The poisoning women of Tiszazug. Journal of Family History. 2002, s. 40–59. DOI 10.1177/036319900202700103. PMID 11789522. S2CID 44608586. Je zde použita šablona
{{Cite journal}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ Astrid Bussink. The Angelmakers [online]. Edinburgh College of Art, 2006 [cit. 2016-12-10]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 5 July 2017. (Hungarian, English) Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ SHARP, Rob. Mirren film brings war tragedy to Yorkshire. The Guardian. 5 August 2006. Dostupné online [cit. 10 December 2016]. Je zde použita šablona
{{Cite news}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“. - ↑ INTERNATIONAL DOCUMENTARY FILM FESTIVAL AMSTERDAM. The Angelmakers | IDFA [online]. [cit. 2016-12-10]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 20 December 2016. Je zde použita šablona
{{Cite web}}
označená jako k „pouze dočasnému použití“.
Literatura
- BODÓ, Béla. Tiszazug: A Social History of a Murder Epidemic. [s.l.]: Columbia University Press East European Monographs, 2003. Dostupné online. ISBN 0-88033-487-8.
- GREGSON, Jessica. The Angel Makers. [s.l.]: PaperBooks Ltd, 2007. Dostupné online. ISBN 0-9551094-6-9.
- NEWTON, Michael. The Encyclopedia of Serial Killers. 2. vyd. [s.l.]: Checkmark Books, 2006. ISBN 0-8160-6196-3. S. 1–2.
- MCCRACKEN, Patti. The Angel Makers: Arsenic, a Midwife, and Modern History's Most Astonishing Murder Ring. [s.l.]: William Morrow, 2023. ISBN 978-0063275034.