Monogramista E.S.
Monogramista E.S. | |
---|---|
Narození | 1420 nebo 1430 |
Úmrtí | Desetiletí od 1460 |
Povolání | zlatník, malíř, rytec, mědirytec, grafik a kreslíř |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Monogramista E.S., pravděpodobně Erwin van Stege, německy Meister E.S. a Meister von 1466 (* přibližně 1420 – kolem 1468) byl pozdně gotický německý rytec grafických listů, pravděpodoběn také rytec pečetidel, zlatník a mincmistr na dvoře císaře Fridricha III. Habsburského.
Život
Studiu o jeho původu, zdrojích inspirace a díle se věnovalo několik badatelů. Do svých edic rytin ho zařadil již Kaspar Georg Nagler, Max Lehrs mu věnoval dvě desítky studií z let 1885-1923, které uzavřel dodnes užívaným soupisem jeho díla. Naposled výsledky studia shrnul a doplnil Janez Höfler ve dvoudílné syntetické monografii z roku 2007. Předpokládá, že Mistr E. S., podobně jako anonymní Mistr hracích karet, pocházel z jihozápadního Německa nebo Švýcarska, protože styl jeho kresby lze odvodit od tamější malby ze stejného období. Monogramista E.S. mohl žít v Horním Porýní, v kontaktu se soudobými nizozemskými malíři, navštívil Mohuč a další města a kraje. Höfler podle monogramu uvažuje o jeho identifikaci s Erwinem (Erweinem) von Stege, který byl mezi léty 1456-1475 mincmistrem a řezáčem pečetí císaře Fridricha III. a zemřel kolem roku 1486.[1] Mistr E.S. byl patrně vyučený zlatník, aktivní od druhé poloviny 40. let a podle termínu Meister získal kvalifikaci mistra a vedl vlastní dílnu. Vytvářel desítky grafických předloh pro zlatnické rytiny, mimo jiné i návrh monstrance (L 306), a na grafických matricích užíval zlatnické puncy. svědčí pro to také užívání zlatnického rydla. Zejména jeho jednotlivé postavy světců a ornamenty sloužily jako předlohy pro zlatnickou práci.[2] Vyryl také dvě podobizny patrona zlatníků Svatého Eligia a rovněž označení práce monogramem bylo standardní praxí významných zlatnických mistrů.
Německý historik umění Horst Appuhn ovšem iniciály vysvětloval v souvislosti s poutí do benediktinského kláštera Einsedeln a třemi grafickými listy Madony z Einsiedelnu z roku 1466. Appuhn soudí, že k vzhledem k rozdílné kvalitě listů, iniciály E.S. ve skutečnosti představují dílenskou značku.[3]
V posledních letech života byl jeho asistentem jiný významný zlatník a grafik Israhel van Meckenem, který přepracoval 41 původních matric Monogramisty E.S. Je pravděpodobné, že se u něj učil také Martin Schongauer.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1a/Die_Taufe_Christi.png/220px-Die_Taufe_Christi.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ee/Liebespaar_auf_der_Gartenbank.jpg/220px-Liebespaar_auf_der_Gartenbank.jpg)
Dílo
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/47/Maitre_ES_L._290_lettre_H_Alphabet_figure.jpg/220px-Maitre_ES_L._290_lettre_H_Alphabet_figure.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/52/Vogel_Unter.png/220px-Vogel_Unter.png)
Tento neznámý mistr byl identifikován jen podle iniciál, kterými podepisoval svoje grafické listy. Byl zároveň prvním grafikem, kdo svá díla takto označoval. Jeho význam historikové umění spatřují zejména v technické virtuozitě, v ikonografickém bohatství námětů, které zpracovával obvykle ve dvou i více variantách, řadil do cyklů a obohacoval novými detaily.[4] [5] Grafické listy mistra E.S. byly hojně kopírovány a sloužily malířům a zlatníkům jako kompoziční předlohy.
Historik Alan Shestack rozlišuje v díle Monogramisty E.S. tři období: kolem roku 1450, 1450-1460 a po roce 1460.[6] Po roce 1450 začal používat rydla k vytvoření hlubších stop, což umožnilo tisk většího množství listů (kolem 60 kusů) z jedné matrice. Využíval stínování a znázornění prostorového objemu pomocí paralelních a křížových linií a kresba postav se zdokonalovala. I postavy, které jsou statické, mají často napjaté a zkroucené pozice. V poslední fázi tvorby jsou figury uvolněnější a v kompozicích je více využit volný nerytý povrch matrice. Sekulární a komické náměty jeho grafických listů nemají obdoby v tehdejší malbě a udržely si půvab do současnosti (Milenecký pár, Figurální abeceda). Jsou také vodítkem k tehdejší módě v oblékání.[7]
Celkem je známo 318 originálních grafických listů autora, z toho 95 v jediném exempláři a 50 ve dvou kopiích. O celkem 38 listech Israhela van Meckenema se předpokládá, že jsou přepracovány z původních matric Monogramisty E.S.
Pouze dvě kresby (Louvre, Státní muzea v Berlíně) byly bezpečně identifikovány jako autorova díla. Ke kresbě Křest Krista, která se nachází v Louvru, existují dva grafické listy Monogramisty E.S., kde je volný prostor dodatečně vyplněn dalšími detaily.
K latinským textům Ars moriendi Umění zemřít (návodům na "Dobrou" smrt) z let 1415 a 1450, ve své době velmi populárním, vytvořil sérii jedenácti rytin podle starších knižních iluminací.
Významné grafické listy )
Chronologické řazení podle Janeze Höflera, označení podle soupisu Maxe Lehrse
1440/1445-1450
- Šalamounův soud (L.22)
- Vize císaře Augusta a Sibyla (L. 191, L. 192)
- Pár hudebníků u kašny v zahradě (L. 203)
- Ars moriendi (Dobrá smrt, L. 175 až L. 185), některé listy cyklu se dochovaly jen v kopiích Israela van Meckenem, jsou to: Desatero svatých přikázání a deset ran egyptských; Hádanky královny ze Sáby, Mučednictví sv. Erasma; Sv. Antonín pokoušený čtyřmi démony;
- Madona s dítětem, které přináší anděl růži (L. 80)
- Zvěstování (L. 12)
- Velká zahrada s milenci a šachisty (L. 214, L. 215)
- Pár milenců na trávníku (L. 211)
- Hortus conclusus - Velká uzavřená zahrada mariánská (L.83);
kolem 1450
- Hortus conclusus - Malá uzavřená zahrada mariánská (L. 75)
- Narození Páně (L. 23)
- Kristovy pašije (L. 37 až L. 48)
- Korunování Panny Marie (L. 36)
1450-1455
- Zvěstování (L. 10)
- Madona z Einsiedelnu, 1466 (L. 81)
- Bolestný Kristus se čtyřmi anděly nesoucími nástroje jeho utrpení (L. 55); repro v infoboxu
- Sedící apoštolové (L. 112 až L. 123)
- Cyklus Kristus a stojící apoštolové (L. 124 až L. 136)
1455-1460
- Klanění Tří králů (L. 26)
- Svatý Jiří bojující s drakem (L. 144, L. 145 a L. 146)[p 1]
- Jan Křtitel s Beránkem Božím (L. 149, průměr 182 mm), kruhový obrázek
1460-1465
- Velké hrací karty (L. 241 do L. 257, L. 282)
- Divý muž či žena jedoucí na jednorožci (L 465) v kopiích Israela van Meckenem; varianty námětu: Pár divých lidí; Divý muž a medvěd
- Stigmatizace sv. Františka (L. 143)
- Samson se lvem a Filištínskými, Samson se lvem, Samson a Dalila (L. 2, L. 5)
- Pár snoubenců (L. )
- Sv. Eligius (L. 142)
1466-1467
- Figurální abeceda (L. 283 do L. 305)
- Dítě Ježíš jako novoročenka s emblémy šťastného života (L. )
- Apoštolové v párech (L. 94 až L. 99) 1467
- Sv. Jan Evangelista na ostrově Patmos (L. 150), 1467
- Ornamentální předlohy akantů a krabů pro zlatníky (L.309 až L. 313), 1467
Odkazy
Poznámky
- ↑ Kopie listu L. 145 byla pravděpodobně inspirací pro nástěnnou malbu z roku 1485 v Kapli svatého Jiří v Litovli
Reference
- ↑ Janez Höfler: Der Meister E.S: Ein Kapitel europäischer Kunst des 15. Jahrhunderts. Textband, Regensburg 2007, s. 15-17.
- ↑ Johann Michael Fritz: Gestochene Bilder. Gravierungen auf Goldschmiedarbeiten. Köln-Graz 1966, s. 5-21
- ↑ Horst Appuhn: Das Monogramm des Meisters E.S. und die Pilgerfahrt nach Einsiedeln. Zeitschrift für schweizerische Archäologie und Kunstgeschichte 45, 1988, s. 301–314
- ↑ J. Höfler, Der Meister E.S., 2006, s. 23-39
- ↑ Hind Arthur M, 2011, s. 24-25
- ↑ Alan Shestack, Master E. S., Philadelphia Museum of Art, 1967
- ↑ Myra Hem: galerie kostýmů Mistra E.S.. myra.hem.nu [online]. [cit. 2015-08-15]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2008-12-08.
Literatura
- Janez Höfler: Der Meister E.S: Ein Kapitel europäischer Kunst des 15. Jahrhunderts. Text- und Tafelband, Schnell & Steiner, Regensburg 2007, ISBN 978-3-7954-2027-7
- Harald Olbrich (Hrsg.): Meister E.S. In: Lexikon der Kunst, S. 20722, Digitale Bibliothek, Band 43, Directmedia, Berlin 2000, ISBN 3-89853-143-0 (Elektronische Ressource)
- Horst Appuhn: Alle 320 Kupferstiche / Meister E. S. Harenberg-Ed., Dortmund 1989, Die bibliophilen Taschenbücher; Nr. 567, ISBN 3-88379-567-4
- Alan Shestack , Master E S, five hundredth anniversary exhibition, September fifth through October third, Philadelphia Museum of Art, 1967
- Arthur M. Hind, A History of Engraving & Etching From the 15th Century to the Year 1914. Dover Publications 2011. pp. 24–25. ISBN 9780486209548.
- Alan Shestack, Master E. S., Philadelphia Museum of Art, 1967
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Monogramista E.S. na Wikimedia Commons
- Zeno: díla Monogramisty E.S.
- Web Gallery of ART: Master E.S.