Miňa Gangkar
Miňa Gangkar 贡嘎山 Mi'nyâg Gong'ga Riwo | |
---|---|
Severovýchodní hřeben a hlavní vrchol Miňa Gangkar | |
Vrchol | 7556 m n. m. |
Prominence | 3642 m [1] |
Izolace | 660,91 km [1] |
Seznamy | Nejvyšší hory #41 Sedmitisícovky #38 Ultraprominentní hory |
Poznámka | nejvýchodnější sedmitisícovka |
Poloha | |
Světadíl | Asie |
Stát | Čína![]() |
Pohoří | Ta-süe-šan |
Souřadnice | 29°35′45″ s. š., 101°52′45″ v. d. |
![]() ![]() Miňa Gangkar | |
Prvovýstup | 1932, Terris Moore a Richard Burdsall |
Povodí | Jang-c’-ťiang |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Miňa Gangkar (z tibetštiny, čínsky 贡嘎山, pinyin Gònggá Shān) je nejvyšší vrchol pohoří Ta-süe-šan, čínské provincie S’-čchuan a celé soustavy Východotibetských pohoří. Jde o vůbec nejvýchodněji ležící sedmitisícovku a třetí nejvyšší vrchol ležící mimo horskou soustavu Himálaj/Karákoram. Je to 41. nejvyšší vrchol světa (počítáme-li vrcholy s prominencí 500 metrů a více).[2] Pro okolní obyvatelstvo jde o posvátný vrchol.[3]
Objevování a výstupy
Oblast byla Evropany poprvé zaznamenána expedicí Bély Széchenyiho von Sárvár-Felsővidék v letech 1877–1880 a její výška byla změřena na 7600 m n. m. V té době byla známá pod jménem Bokunka. O 45 let později horu zakreslil misionář J. H. Edgar, tentokrát pod jménem Gang ka. V roce 1929 měřil výšku hory rakousko-americký výzkumník Joseph Rock, přičemž vlivem chyby při výpočtu naměřil nadmořskou výšku 9220 metrů a prohlásil horu za nejvyšší na světě.[4] Výsledná výška byla od počátku přijímána s nedůvěrou a sám Rock poté ve formálním článku zveřejňujícím jeho měření publikoval údaj 7803 m n. m. V roce 1930 pak švýcarský geograf Eduard Imhof naměřil výšku 7590 m n. m.[5]
V roce 1932 v okolí hory působila americká expedice, jejíž měření zhruba potvrdila výšku naměřenou Imhofem a stanovila dnešní udávanou výšku 7556 m n. m.[6] Dva členové expedice, Terris Moore a Richard Burdsall, pak provedli úspěšný prvovýstup na vrchol ze západní strany a po severozápadním hřebenu. Ve své době šlo o velmi významný výstup, už vzhledem k výšce hory a její nepřístupnosti. Až do roku 1958 šlo také o nejvyšší vrchol zdolaný Američany. Účastníci o výpravě sepsali knihu Men Against the Clouds.[7]
Do roku 2003 byla hora zdolána pouhými osmi expedicemi, dvaceti dvěma horolezcům se podařilo dosáhlo vrcholu, 16 jich při pokusu o výstup zemřelo. Většina úspěšných expedic využila cesty prvovýstupců ze západu po severozápadním hřebenu, nebo nějakou její variantu (přístup na hřeben ze severu nebo jiným pilířem ze západu). Pouze korejská expedice v roce 1998 otevřela na vrchol cestu úplně novou, ještě náročnější, a to ze severu po severovýchodním hřebenu.[6]
Prvním Čechem, který stanul na vrcholu hory, se v roce 2017 stal Pavel Kořínek.[8]
Galerie
- Hrabě Béla Széchenyi von Sárvár-Felsővidék
- Titulní stránka zprávy z Széchenyiovy expedice
- Joseph Rock
- Vrcholové partie hory
- klášter zasvěcený hoře
- vrchol hory z dálky
- ortografická projekce centrovaná na vrchol hory
Reference
- ↑ a b Gongga Shan, China [online]. Peakbagger.com [cit. 2016-06-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ JURGALSKI, Eberhard. High Asia - All mountains and main peaks above 6650 m [online]. 8000ers.com [cit. 2016-06-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Minya Konka, Sichuan [online]. China Backpacker [cit. 2016-06-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ TERRY, Bill. Beyond Beauty: Hunting the wild Blue Poppy. [s.l.]: TouchWood Editions, 2012. 192 s. Dostupné online. ISBN 978-1927129364. (anglicky)
- ↑ HEIM, Arnold. The Glaciation and Solifluction of Minya Gongkar. The Geographical Journal. Květen 1936, roč. 87, čís. 5, s. 444–450. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b BIELEFELDT, Hartmut. Minya Konka (Gongga Shan) [online]. Summitpost [cit. 2016-06-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BURDSALL, Richard; MOORE, Terris; EMMONS, Arthur. Mens Against the Clouds:The Conquest of Minya Konka. [s.l.]: The Mountaineers, 1980. 324 s. (anglicky)
- ↑ redakce. Kořínek zdolal Minya Konku. Jako první Čech vystoupil na horu s nejvyšší mortalitou [online]. Česká televize, 2017-10-20 [cit. 2018-10-25]. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Miňa Gangkar na Wikimedia Commons