Lorenzo Monaco
Lorenzo Monaco | |
---|---|
![]() | |
Narození | 1370 Siena |
Úmrtí | 1425 (ve věku 54–55 let) Florencie |
Povolání | malíř, iluminátor a mnich |
Významná díla | Triptych Zvěstování Klanění sv. Tří králů Zvěstování Panně Marii |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Lorenzo Monaco (česky též Mnich Vavřinec), narozen jako Piero di Giovanni (asi 1370 Siena – asi 1425 Florencie) byl italský malíř a iluminátor období pozdní gotiky. Jeho následovníkem byl Fra Angelico.
Život
Žil v kamaldulské poustevnické osadě Campa di Malpolo u Arezza[1] Jako malíř se patrně vyškolil ve Florencii, v dílně Agnola Gaddiho (1350 - 1396), se kterým později spolupracoval na predelle oltáře pro kapli Nobili v kostele Santa Maria degli Angeli (1387).[2] Roku 1390 vstoupil do florentského kamaldulského kláštera Santa Maria degli Angeli. Po složení slibu roku 1391 byl znám jako Don Lorenzo (Lorenzo Monaco, česky Mnich Vavřinec). Zprvu působil v klášterním skriptoriu jako iluminátor rukopisů. Tři z nich, datované 1394-1396, jsou nyní uloženy ve florentské Medicejské knihovně u sv. Vavřince. Ve stejné době namaloval několik menších obrazů s náboženskými tématy.
Lorenzo Monaco byl od roku 1494 děkanem kostela. V letech 1398-1400 maloval polyptych pro kapli Ardinghelli kostela Carmine. Po roce 1402 žil mimo klášter a stal se členem malířského cechu pod svým původním jménem Piero di Giovanni.[3] Zachoval si vazby s klášterem a roku 1414 pro něj namaloval monumentální Korunovaci panny Marie (nyní Gallerie Uffizi). Klášter mu roku 1415 prodal protější dům a ateliér za zlomek ceny. Malíř je naposled zmiňován roku 1422, ale Vasari soudí, že se mohl dožít roku 1425.[2] Lorenzo Monaco byl pohřben v klášterním kapitulním domě.[4]
Dílo
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/05/Lorenzo_Monaco%2C_Graduale%2C_c._1410_Corali_3%2C_Biblioteca_Medicea_Laurenziana%2C_Firenze.jpg/220px-Lorenzo_Monaco%2C_Graduale%2C_c._1410_Corali_3%2C_Biblioteca_Medicea_Laurenziana%2C_Firenze.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7e/Lorenzo_Monaco_-_Incoronazione_della_Vergine_-_Google_Art_Project.jpg/220px-Lorenzo_Monaco_-_Incoronazione_della_Vergine_-_Google_Art_Project.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/Lorenzo_Monaco_%28born_Piero_di_Giovanni%29_-_Lamentation_of_Christ_-_Google_Art_Project.jpg/220px-Lorenzo_Monaco_%28born_Piero_di_Giovanni%29_-_Lamentation_of_Christ_-_Google_Art_Project.jpg)
Lorenzo Monaco ve Florencii navázal na tradici malby Giotta a jeho následovníků, Spinello Aretino a Agnolo Gaddi a na přelomu století na neo-Giottovské gotizující tendence, šířené zejména v okruhu malíře Niccolò Gerini. Z této doby pocházejí gotizující díla se silným spirituálním nábojem, bez profánních prvků a se zlaceným pozadím (Pietà, Gallerie dell'Accademia, Florencie).[2]
Po roce 1404 ho ovlivnila raná díla Lorenza Ghibertiho, který vytvořil reliéfy pro dveře Baptisteria a také Gherardo Starnina, který přinesl do Itálie novou inspiraci mezinárodní gotikou po svém pobytu ve španělské Valencii, spočívající zejména v zářivé barevnosti. Tyto podněty vedly Dona Lorenza kolem poloviny desetiletí k větší uvolněnosti kresby, aristokratickému zjemnění gest, neobvyklé kombinaci a kaligrafické svítivosti barev a splývání linií. Pozdější práce se vyznačují větší formální jednoduchostí a klidnější náladou, zjemněním barevnosti a zvláštní tajemnou atmosférou.[2]
Lorenzova procítěná zbožnost se projevila i ve scéně Oplakávání Krista (1408, Národní galerie v Praze).[5] Obraz, který je horizontálně odlišen barevností, má v pozadí nehostinnou opuštěnou a ponurou krajinu, které dominuje velký kříž, šedé skály a vysoké věže a hradby Jeruzaléma. V popředí je skupina postav která vychází formálně z kompozice Giotta v kapli Scrovegni (1305), ale scéna postrádá monumentálnost a je mnohem intimnější. Diagonální členění kompozice soustřeďuje pozornost k ležícímu tělu mrtvého Krista, rámovanému skloněnými tvářemi truchlících se svatozářemi a jejich barevnými rouchy.
Lorenzo Monaco patří k posledním zástupcům slohu mezinárodní gotiky. Jeho postavy jsou štíhlé, mají měkké splývavé linie a bohatě řasené drapérie. Jeho původní školení v knižních iluminacích se projevuje smyslem pro detail, pečlivou modelací tváří i výraznou zářivou barevností. Jeho pokračovatelem byl Fra Angelico.
Známá díla
- 1390-1400 Tři zpěvníky zdobené miniaturami, Biblioteca Medicea Laurenziana
- 1395 Stětí sv. Kateřiny, Gemäldegalerie, Berlín
- cca 1395-1400 Modlitba v zahradě, Galleria dell'Accademia
- 1400 Madona s dítětem, Kaiser-Friedrich Museum, Berlín
- 1400 Madona s dítětem, Pinacoteca Nazionale, Bologna
- 1404 Pieta, Galleria dell'Accademia, Florencie
- 1404 Bolestný Kristus, Galleria dell'Accademia, Florencie
- 1406-1410 Narození Krista, Metropolitan Museum of Art, New York
- 1407-1409 Sv. Benedikt, National Gallery, Londýn
- 1408 Oplakávání Krista (střední část triptychu), Národní galerie v Praze, 1939 [6]
- 1408 Kristus na hoře Olivetské, Tři Marie u hrobu (křídla oltáře s Oplakáváním Krista), Louvre
- 1409 Narození Krista, Metropolitan Museum of Art, New York
- 1410 Polyptych Trůnící Panna Marie na trůně a světci, Galleria dell'Accademia
- 1410 Oltář s Kristem na hoře Olivetské, Palazzo Davanzati, Florencie
- 1410-1415 Triptych zvěstování, Galleria dell'Accademia
- 1414 Scéna z života sv. Benedikta (predela oltáře), Galleria degli Uffizi
- 1414 Narození Krista (predela oltáře), Galleria degli Uffizi
- 1414 Korunovace Panny Marie, Galleria degli Uffizi
- 1420-1422 Klanění tří králů, Galleria degli Uffizi
- kolem roku 1420, Madonna s dítětem a dvěma anděly, Lichtenštejnské muzeum, Vídeň
- 1420-1421 Klanění tří králů, Galleria degli Uffizi
- 1420-1422 oltář kostela Sant'Egidio ve Florencii, Galleria degli Uffizi
- 1420-1425 Život Panny Marie, kaple Bartolini Salimbeni, Santa Trinita (Florencie)
- 1420-1425 Zvěstování, kaple Bartolini Salimbeni, Santa Trinita (Florencie)
- Ukřižování s truchlícími, chiesa di San Giovannino dei Cavalieri, Florencie
- Madonna s dítětem, Územní opatství Nejsvětější Trojice, Cava de' Tirreni
- 1. čtvrtletí 15. století, Marie s dítětem, National Gallery of Scotland, Edinburgh
- 1. čtvrtletí 15. století, Trůnící Madonna, Fitzwilliam Museum, Cambridge
- 1. čtvrtletí 15. století, Korunovace Marie, Courtauld Institute of Art, Londýn
- 1. čtvrtletí 15. století, sv. Jeroným, Rijksmuseum, Amsterdam
Reference
- ↑ Mráz B, Mrázová M, 1988, s. 400
- ↑ a b c d National gallery of Art, Miklós Boskovits: Lorenzo Monaco
- ↑ Art UK: Lorenzo Monaco
- ↑ Churches of Florence: Santa Maria degli Angeli. www.churchesofflorence.com [online]. [cit. 2017-11-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2017-11-07.
- ↑ Olga Kotková, in: M. Winzeler (ed.), 2016, s. 24-25
- ↑ převod ze sbírky d´Este na Konopišti, in: Kolektiv autorů: Sbírky Národní galerie, Staré evropské umění, Šternberský palác. Praha 1988, s. 66, č. kat. 60
Literatura
- Marius Winzeler (ed.), 50 mistrovských děl, Sbírka starého umění ve Šternberském paláci Národní galerie v Praze, Národní galerie v Praze 2016, ISBN 978-80-7035-610-4
- Sergio Rossi, I pittori fiorentini e le loro botteghe. Da Lorenzo Monaco a Paolo Uccello, Tau editrice, Todi 2012 ISBN 978-88-6244-169-8
- George R. Bent, Monastic art in Lorenzo Monaco's Florence. Painting and patronage in Santa Maria degli Angeli, 1300-1415, Lewiston, The Edwin Mellen Press, 2006
- Laurence B. Kanter, Painting and Illumination in Early Renaissance Florence, 1300-1450, Metropolitan Museum of Art (New York, N.Y.) 1994
- Marvin Eisenberg, Lorenzo Monaco, Princeton (N.J.), Princeton University Press, 1989
- Bohumír Mráz, Marcela Mrázová, Encyklopedie světového malířství, Academia Praha 1988
- Luciano Bellosi, Lorenzo Monaco, collana i maestri del colore n. 73, Fabbri, Milano 1965
- Georg Pudelko, The stylistic development of Lorenzo Monaco. 2, in "The Burlington Magazine", 74, 1939, pp. 76–81
- Georg Pudelko, The stylistic development of Lorenzo Monaco. 1, in "The Burlington Magazine", 73, 1938, pp. 237–250
- Osvald Sirén, Don Lorenzo Monaco, Heitz, Strasburgo 1905
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Lorenzo Monaco na Wikimedia Commons
- Národní galerie nikdy nezavírá: Lorenzo Monaco: Oplakávání Krista, 2011
- ČRo Leonardo: Lorenzo Monaco: Oplakávání Krista ze sbírek Národní galerie, 2010
- Google Arts and Culture: Lorenzo Monaco