Křídlatka česká
![]() | |
---|---|
![]() Křídlatka česká | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | rostliny (Plantae) |
Podříše | cévnaté rostliny (Tracheobionta) |
Oddělení | krytosemenné (Magnoliophyta) |
Třída | vyšší dvouděložné (Rosopsida) |
Řád | hvozdíkotvaré (Caryophyllales) |
Čeleď | rdesnovité (Polygonaceae) |
Rod | křídlatka (Reynoutria) |
Binomické jméno | |
Reynoutria × bohemica Chrtek & Chrtková, 1983 | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Křídlatka česká (Reynoutria × bohemica Chrtek & Chrtková, 1983) je kříženec křídlatky japonské a křídlatky sachalinské, který byl poprvé popsán v roce 1983 z lokality nedaleko lázní Běloves (část města Náchod nedaleko česko-polského hraničního přechodu Náchod-Běloves/Kudowa Słone). Šíří se rychleji než rodičovské druhy. Jednotlivé rostliny nejsou jednotného vzhledu, ale tvoří řadu přechodných forem.
Nomenklatura
Reynoutria × bohemica Chrtek & Chrtková, 1983
- Basionym
- Reynoutria × bohemica Chrtek & Chrtková, 1983
- Nomenklatorická synonyma
- ≡Fallopia × bohemica (Chrtek & Chrtková) J.P.Bailey, 1989
- ≡Polygonum × bohemicum (Chrtek & Chrtková) Zika & Jacobson, 2003
- Taxonomická synonyma
- =Reynoutria × vivax auct. non J.Schmitz & K.J.Strank, 1985
Popis
V podmínkách střední Evropy dosahují tyto rostliny výšky až 3 m, výjimečně až 4 m. Lodyhy jsou statné, přímé, větvené, silné, duté. Listy na hlavních větvích jsou až 25 cm dlouhé a 18 cm široké, na postranních větvích bývají menší, srdčitého tvaru, na spodní straně porostlé jemnými, téměř neznatelnými chloupky. Odlomené části oddenků a stonků křídlatky velmi snadno a dobře zakořeňují a porosty křídlatky jsou značně agresivní. Rozmnožuje se vegetativně, přičemž „dálnicí“ šíření jsou hlavně vodní toky. Vytváří husté porosty, které vytlačují původní rostlinstvo. K vytvoření nové rostliny postačí pouze pětigramový úlomek oddenku. Hubení je velmi obtížné, neboť je nutné zlikvidovat celý oddenkový systém. Nejúčinnější se ukázala kombinace mechanických a chemických metod.
Areál rozšíření
Vznikla pravděpodobně křížením mateřských druhů ve střední Evropě, rozšířila se však i do Velké Británie a Severní Ameriky, kde všude je považována za invazní druh. Podle některých pramenů (Flora of China) se však vyskytují podobní kříženci i v Číně.
Použití
Křídlatka díky svému rychlému růstu tvoří velké množství biomasy a je jednou z rostlin, o které se uvažuje pro energetické využití.[1][2] Z Japonska jsou hlášeny výnosy sušiny 12 až 29 t/ha.[zdroj?!] Podobných výnosů lze dosáhnout i ve střední Evropě.[zdroj?!]
Provádějí se experimenty s využitím křídlatek k odstraňování těžkých kovů (např. Pb, Cr, Co, As, Hg, Mn) z kontaminované zeminy s určitými pozitivními výsledky.[zdroj?!] Je však třeba upozornit, že křídlatka je v některých státech Evropy (včetně Česka) na seznamu karanténních plevelů. Proto je její využití jako energetické rostliny v Česku nepravděpodobné.
Křídlatka je jedlá, musí se utrhnout oddenek a sloupnout z něho svrchní slupku. Má jemnou kyselo-sladkou chuť. Její chuť je poměrně podobná rebarboře. Dá se použít do koláčů, buchet.[zdroj?]
Václav Cílek v knize Nejistý plamen navrhuje pěstování křídlatky české jako obnovitelného zdroje energie.[3]
Taxonomická poznámka
Většina současných taxonomů řadí tohoto křížence i jeho mateřské druhy do rodu Fallopia Adans., 1763 – opletka. V Česku však přetrvává jeho zařazení do samostatného rodu Reynoutria Houtt., 1777.
Odkazy
Reference
- ↑ PETŘÍKOVÁ, Vlasta. Rostliny pro energetické účely [online]. Česká energetická agentura, Praha [cit. 2011-09-10]. Dostupné online.
- ↑ SLADKÝ, Václav. Křídlatka - perspektivní energetická plodina [online]. CZ BIOM, Praha 3 [cit. 2011-09-10]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2012-02-15.
- ↑ CÍLEK, Václav; KAŠÍK, Martin. Nejistý plamen : průvodce ropným světem. Praha: Dokořán, 2007. 191 s. ISBN 978-80-7363-122-2.
Literatura
- Květena České republiky, díl 2. Eds. S. Hejný, B. Slavík. - Praha: Academia, 1990. - S. 366. - ISBN 80-200-1089-0
Externí odkazy
- Biologická invaze - křídlatky
- Obrázky křídlatky české
- Fallopia × bohemica. - Flora of North America, Vol. 5. - (angl.)
- [1]. - Flora of China, Vol. 5. - (angl.)
- NeoFlora - Invasive gebietsfremde Pflanzen in Deutschland Archivováno 30. 9. 2007 na Wayback Machine.. - NeoFlora. - (něm.)