František Roith
František Roith | |
---|---|
![]() architekt František Roith | |
Narození | 16. července 1876 Pardubice-Zelené Předměstí Rakousko-Uhersko ![]() |
Úmrtí | 5. září 1942 (ve věku 66 let) Voznice Protektorát Čechy a Morava ![]() |
Místo pohřbení | Vinohradský hřbitov |
Povolání | architekt |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/aa/Hrob-Arch._Roith_Franti%C5%A1ek%2C_H%C5%99bitov_Vinohrady_14.jpg/180px-Hrob-Arch._Roith_Franti%C5%A1ek%2C_H%C5%99bitov_Vinohrady_14.jpg)
František Roith (16. červenec 1876, Pardubice-Zelené Předměstí[1] – 5. září 1942, Voznice) byl český architekt, představitel tzv. oficiální pražské architektury v monumentálně akademickém duchu.
Život
František Roith se narodil v roce 1876 v Pardubicích, v rodině nižšího železničního úředníka (asistenta) Jiřího Roitha. Františkovým dědečkem z matčiny strany byl Václav Půlpán, bouřlivák a říšský poslanec z let 1848 a 1849, který se v pozdějších letech angažoval jako horlivý vlastenec.
Rodiče dopřáli Františkovi studium na pardubické reálce a po maturitě (1894) se mohl přihlásit ke studiu na České škole technické v Praze, kde zřejmě využil zázemí a přízně příbuzných z otcovy strany (dědeček Jiří Roith měl v Praze truhlářskou dílnu). Při studiu na české technice se František začal hlouběji zajímat o architekturu, a protože jej přitahovala osobnost respektovaného architekta Josefa Zítka, který tehdy učil v Praze na německé technice (Zemský polytechnický ústav), studoval současně i tuto školu.
Zřejmě na Zítkovo doporučení potom odjel do Vídně a přihlásil se na vídeňskou akademii. Tam jej silně ovlivnil věhlasný rakouský architekt, urbanista a teoretik architektury Otto Wagner a Roith se stal jeho žákem.
Samostatně začal pracovat od roku 1907, kdy navrhl své první budovy. Zpočátku to byly obytné vily v Černošicích, v Praze na Ořechovce, v Jílovišti i v Olomouci. Také se podílel na některých technických stavbách – např. na sklopném jezu Hadík[2] u Mělníka (1910) nebo v Nymburku na mostu přes Labe (1912–1913) a vodní elektrárně (1914–1923).
Po první světové válce se stal představitelem tzv. oficiální pražské architektury v monumentálně akademickém duchu. Charakteristickým rysem jeho staveb je jednoduchý a objemově plný rozvrh, používání obkladů a členění pilastry.
Navrhl například budovu ministerstva financí (1926–1934) na Malé Straně či ministerstva zemědělství na Těšnově (1925–1932). Dále je autorem budovy Společenského domu v lázních Luhačovice nebo Poštovního šekového úřadu na Václavském náměstí (1926–1931, nyní Komerční banka), budovy Městské knihovny na Mariánském náměstí (1925–1928), jež byla ve své době jednou z nejmodernějších v Evropě a v jejíchž interiérech se objevují prvky art deca, a budovy tehdejší Živnostenské banky nedaleko náměstí Republiky, kde je dnes sídlo ústředí ČNB (1935–1942).[3] V roce 1930 adaptoval areál továrny na výrobu žárovek Elektra v Hloubětíně.
S architektem Bohumilem Hübschmannem (Hypšmanem) spolupracoval na návrhu budovy nemocenské pojišťovny v Lannově ulici na pražském Novém městě. V Brně projektoval Dům ředitelství pošt a telegrafů, v Pardubicích Městské spořitelny.
František Roith zemřel v roce 1942 ve Voznici u Dobříše. Pochovaný je na pražském Vinohradském hřbitově.[4]
Je po něm pojmenována jedna z nových pražských ulic – Roithova v Šeberově.
Galerie
- Městská knihovna na Mariánském náměstí
-
- Budova České národní banky (někdejší Živnostenská banka)
- Reliéfy nad vchodem do Komerční banky na Václavském náměstí
- Pošta Jilemnice, původně Okresní soud v Jilemnici (stavěno 1923–1926)
- Vodní elektrárna Nymburk (spolu s Josefem Bartovským a Emilem Zimmlerem)
Odkazy
Reference
- ↑ SOA Zámrsk, Matrika narozených 1876 v Pardubicích-Zelené předměstí Dostupné online. zápis narození Františka Roitha (matrika N 1872-1880 Zelené Předměstí, SOA Zámrsk)
- ↑ Upoutávka na výstavu o budově MZe v roce 2016. eagri.cz [online]. [cit. 2018-09-07]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2018-09-07.
- ↑ Archivovaná kopie. www.cnb.cz [online]. [cit. 2010-03-26]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-05-14.
- ↑ http://www.pis.cz/cz/praha/pamatky/vinohradsky_hrbitov/
Literatura
- HILMERA, Jiří. Pražská divadla. Praha: Zlatý řez, 1995. 45 s. Kapitola Divadélko Říše loutek, s. 28–29.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu František Roith na Wikimedia Commons
- Soupis pražských domovských příslušníků 1830-1910, Roith Jiří 1846 s rodinou