Alois Šmolík
Alois Šmolík | |
---|---|
![]() Alois Šmolík v roce 1928 | |
Narození | 19. června 1893 Mýto Rakousko-Uhersko ![]() |
Úmrtí | 9. prosince 1952 (ve věku 59 let) Praha Československo ![]() |
Povolání | letecký inženýr |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Alois Šmolík (19. června 1893, Mýto u Rokycan[1] – 9. prosince 1952, Praha)[2][3] byl československý konstruktér letadel a podnikatel. Byl hlavním konstruktérem, technickým ředitelem a hnacím článkem vývoje ve firmě Letov. Nejznámějším letadlem je pravděpodobně Letov Š-28 a jeho následníci.[4]
Mládí a za první světové války
Narodil se v Mýtě u Rokycan, ale mládí prožil v Hostomicích pod Brdy, kde jeho otec Václav měl koželužskou dílnu. Po obecné škole pokračoval ve studiích v Praze a nejprve na malostranské reálce a potom na Vyšší průmyslové škole v Betlémské ulici, kde odmaturoval v roce 1913.[5]
O letectví se zajímal od svých studentských let. Poprvé se tento zájem projevil v roce 1910, když postavil svůj první kluzák. V roce 1913 postavil první letadlo - jednoplošník, který byl schopen unést 60 kg. Po prázdninách v roce 1913 nastoupil vojenskou službu. Koncem roku 1914 po svém zranění na ruské frontě byl přidělen k technické službě „Leteckého pluku č. 1“ ve Vídni. Byl zařazen v rakousko-uherském letectvu do tvořícího se konstrukčního oddělení, ve kterém s krátkou přestávkou setrval až do konce války. Současně přitom studoval na vídeňské technice a působil jako asistent leteckého odborníka a teoretika profesora Miesese.[6] Postupně byl přidělen k oddílu pro statické výpočty a na konec pracoval jako projektant. Na konci první světové války se vrátil do Prahy a společně s ostatními navrátilci, kteří po dobu války byli činní v letectví, se podílel na vzniku "Leteckého arsenálu" (1918).[7] Z něho později vznikla „Vojenská továrna na letadla“ v Letňanech. To byly základy jeho pozdějšího povolání v nově vzniklé Československé republice.[8]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/Letov_%C5%A0m-1_1920_%28konstrukt%C3%A9r_Alois_%C5%A0mol%C3%ADk_a_pilot_Klement_Adamec%29.jpg/220px-Letov_%C5%A0m-1_1920_%28konstrukt%C3%A9r_Alois_%C5%A0mol%C3%ADk_a_pilot_Klement_Adamec%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dd/Alois_%C5%A0mol%C3%ADk_%281921%29.jpg/220px-Alois_%C5%A0mol%C3%ADk_%281921%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/5/55/Smolik_Alois_1929.jpg)
Konstruktér
Pod Šmolíkovým vedením ještě v Leteckém arsenálu, který sídlil v Průmyslovém paláci na Výstavišti Praha, v červnu 1919 začaly práce na prototypu pozorovacího letounu Š. A. V dubnu a květnu 1920 byl tento letoun zalétán na letišti ve Kbelích, kam se "Arsenal" pod novým jménem Hlavní letecké dílny v Praze přestěhoval,[9] velitelem arsenálu a vojenským pilotem kpt. Adamcem. Velitelem Leteckého arsenálu byl kapitán Klement Adamec (1.6.1886-13.7.1974), dřívější závodník na automobilech Walter W-I a aviatik, vedoucím provozu byl inženýr František Barvitius a technickým vedoucím byl konstruktér Alois Šmolík.[6]
Tento první československý vojenský letoun byl následně vyroben v několika sériích, už přejmenovaný na Šmolík Šm-1 (pozorovací a lehký bombardovací jednomotorový dvouplošník).[10] Ministerstvo národní obrany (MNO) si objednalo 50 letounů Šm-1, ale záhy se objevily potíže s množstvím motorů Hiero L (konstruktér Ing. Otto Hieronimus), kterých se nedostávalo, proto na další letouny byly použity motory Maybach Mb-IVa a objednávka MNO byla navýšena. Uživatel (MNO) své stroje dále přeznačil, na Šmolík Š-1 pro letadla s motory Hiero L a na Šmolík Š-2 pro letadla s maybachy. Celkem bylo v letech 1920-1923 vyrobeno 90 letounů této řady.[11]
Od 1. dubna 1922 se podnik opět přejmenoval, teď nesl název Československá vojenská továrna na létadla.[10] V tomto roce Šmolík zkonstruoval stíhací letouny Š-3 a Š-4. V roce 1923 byl jmenován šéfkonstruktérem ve Vojenské továrně na letadla. Mezi československými konstruktéry se stal průkopníkem v oboru celokovových konstrukcí, což dokumentoval na prvním letounu s trupem z ocelových trubek potažených plátnem (Š-5). S malým časovým odstupem (ještě v roce 1923) navrhl bombardovací typ Š-6, stíhací Š-7 a závodní Š-8.[11]
V roce 1924 se továrna ze Kbel přestěhovala do nových prostor v Letňanech a od roku 1927 začala používat obchodní název Letov. To už Alois Šmolík zastával vedle funkce hlavního konstruktéra i pozici technického ředitele. V roce 1927 byl zvláštním výnosem Ministerstva veřejných prací udělen stavovský titul inženýr.[5] Není bez zajímavosti, že letouny vyráběné Leteckým arsenálem (1918-9), Hlavními leteckými dílnami (1920-1922) a Vojenskou továrnou na létadla se jmenovala Šmolík Š- a číslo typu. Pod názvy Šmolík je uváděl i československý letecký rejstřík. Teprve po přejmenování továrny na Letov po roce 1927 byly letouny zpětně přejmenovány na Letov Š-.
V letech 1919-1939 vzniklo pod Šmolíkovým vedením několik desítek projektů vojenských i civilních letadel, 22 z nich se vyrábělo sériově a 9 bylo vyrobeno v prototypu. Jiný zdroj uvádí 36 typů letadel.[4] Po určité období působil i jako docent Českého vysokého učení technického v Praze.[12] Za jeho nejúspěšnější konstrukci bývají považovány bombardovací a průzkumné letouny řady Letov Š-28 (a jeho následovníci Š-128, Š-228, Š-328, Š-428 a Š-528) vyráběné v letech 1928-37. V tomto případě se jednalo o první leteckou celokovovou konstrukci (dural, ocel) navrženou a vyrobenou v Československu.[11] Za okupace byl Letov začleněn do německého koncernu Junkers a zabýval se opravami a výrobou německých letadel. Konstrukce byla zrušena, proto v roce 1943 Šmolík z Letova odešel a odstěhoval se s rodinou do Příbrami.[11]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1b/Alois_%C5%A0mol%C3%ADk_%281933%29.jpg/220px-Alois_%C5%A0mol%C3%ADk_%281933%29.jpg)
Podnikatel
Již v roce 1927 byl Alois Šmolík požádán příbramskými zastupiteli, aby se ujal krachující firmy Příbramské strojírny a slévárny, původně Strojírna a slévárna Stelšovský Rudolf v Příbrami“ založená v roce 1899[13] (výroba automobilů Stelka od roku 1922[14] později ASPA). Šmolík firmu s 30 zaměstnanci od příbramské spořitelny, tehdejšího vlastníka, zakoupil a ve volném čase se věnoval jejímu rozvoji. Během dvou let vyvedl podnik z úpadku a zajistil i vývoz zboží - i tím, že převedl do Příbramě část letecké výroby. Vlivem další krize zasáhl závod sice nový útlum, ale Ing. Šmolík firmu dál vydržoval z výnosů svých patentů a licencí.[15]
Po přestěhování do Příbrami, do vily, kterou si v areálu firmy ve 40. letech postavil, se věnoval rozvoji firmy zcela. Původní výroba automobilů ASPA a stabilních spalovacích motorů byla postupně opouštěna a po válce zcela ukončena. Později se zde vyráběly především předměty a zařízení pro vybavení domácností a koupelen. Byly to sporáky, litinové koupelnové vany, umyvadla, kamna atp. Na konci roku 1946 pracovalo ve firmě na 220 zaměstnanců a své výrobky vyvážela i do zahraničí. Po znárodnění továrny v roce 1948 byl Alois Šmolík ze své vily vystěhován a z firmy propuštěn. Pracoval nejprve v Hořovicích ve firmy ALBA (gastronomická zařízení) a později jako konstruktér v pražské firmě Kovotechna (výroba kuchyňského spotřebního zboží), kde jako průmyslový výtvarník působil Stanislav Lachman. K práci v leteckém oboru se již nikdy nevrátil.
Alois Šmolík zemřel po krátké nemoci 9. prosince 1952 v Praze.[5]
Konstruované stroje (výběr)
- Letov Š-1
- Letov Š-2
- Letov Š-3
- Letov Š-4
- Letov Š-5
- Letov Š-6
- Letov Š-7
- Letov Š-8
- Letov Š-12
- Letov Š-13
- Letov Š-14
- Letov Š-16, Š-116, Š-216, Š-316, Š-616, Š-816
- Letov Š-18, Š-218
- Letov Š-19
- Letov Š-20
- Letov Š-21
- Letov Š-22
- Letov Š-25
- Letov Š-28, Š-228, Š-328, Š-528
- Letov Š-31, Š-231, Š-331
- Letov Š-32
- Letov Š-33
- Letov Š-39, Š-139, Š-239
- Letov Š-50
Československé patenty
Ing. Alois Šmolík podal jako původce několik patentových přihlášek. Byly mu přiznány tyto československé patenty[16]
- Patent č. 4275 Létadlo (1921)
- Patent č. 52060 Uspořádání kulometných dvojic na letadle (1935)
- Patent č. 53549 Nosník pro letadla (1936)
- Patent č. 55960 Křídlo dělitelné ve směru letu (1936)
- Patent č. 65467 Reakční motor (1939)
Odkazy
Reference
- ↑ Kniha narozených farnosti Mýtské č.28 [online]. Porta fortium. Dostupné online.
- ↑ NOVÁK, Jan A. Alois Šmolík: z oblak do koupelen. Hospodářské noviny [online]. 2008-11-21 [cit. 2014-03-13]. Dostupné online.
- ↑ VYKOUPIL, Libor. Ecce homo – letecký průkopník Alois Šmolík. Český rozhlas Brno [online]. 2013-06-19 [cit. 2014-03-13]. Dostupné online.
- ↑ a b KOLÁČEK, Luboš Y. Staletá sláva Letova z Letňan [online]. Praha: Antecom s.r.o (Trade News), 2015-02-27 [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ a b c Inženýr Alois Šmollík. Praha - Kbely: Letecké muzeum VHÚ
- ↑ a b KUDLIČKA, Bohumír. Letecké vzpomínky. I. vyd. Praha: Naše vojsko, s.r.o., 2013. 216 s. ISBN 978-80-206-1411-7. S. 19.
- ↑ NĚMEČEK, Václav. Od Šmolíkovy "1" k Řádu republiky. Křídla vlasti. 1958-11-25, roč. 1958, čís. 24, s. 16–17. Dostupné online.
- ↑ Ing. A. Šmolík. Světozor. 23.2.1933, roč. 33. (1933), čís. 8, s. 3. Dostupné online.
- ↑ ŠKÁPÍKOVÁ, Jitka; ŠORELOVÁ, Magdalena. Letov: Letecká legenda v době krize vyráběla i skládací kajaky [online]. Praha: Český rozhlas, 2021-08-10 [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ a b FOLPRECHT, Radek. První vojenský letoun československé konstrukce nepotěšil Francouze [online]. Praha: MAFRA (iDnes.cz), 2017-09-28 [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ a b c d NĚMEČEK, Václav. Československá letadla I (1918-1945). 3. vyd. Praha: Naše vojsko, 1983. 368 s. S. 22–60.
- ↑ Šmolík, Alois [online]. Praha: Autoritní databáze Národní knihovny ČR, 2014 [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ Výroba automobilů v Příbrami [online]. Bohutín: Spolek Řimbaba, občanské sdružení [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ KLÍMA, František. Hospodářské poměry Příbramské. Český svět. 1924, roč. 20, čís. 26–27, s. 27–32.
- ↑ GUTWIRTH, Jiří. Příbramský autoprůmysl [online]. Příbram: pribramsko.eu, 2013-07-16 [cit. 2021-11-22]. Dostupné online.
- ↑ Patenty a užitné vzory (nutno zadat původce) [online]. Praha: Úřad průmyslového vlastnictví, 2021-12-02 [cit. 2021-12-03]. Dostupné online.
Literatura
- NOVÁK, Jan A. Alois Šmolík: z oblak do koupelen, Roč. 52 (21. listopadu 2008). Příloha Víkend: magazín HN. č. 47. S. 28.
- ŠUMAN-HREBLAY, Marián: Encyklopedie automobilů. České a slovenské osobní automobily od roku 1815 do současnosti. Computer Press, Brno 2007, ISBN 978-80-251-1587-9.
- BOROVAN, Václav. Historie československého vojenského letectva 1914-1945. Knižní klub: Cento, Praha 1998, 155 s., ISBN 80-7176-720-4
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Alois Šmolík na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Alois Šmolík
- Alois Šmolík: z oblak do koupelen na archiv.hn.cz
- Letov aneb Smutný úděl naší nejstarší letecké továrny Archivováno 8. 10. 2021 na Wayback Machine. na letnanskelisty.cz
- Automobil Stelka na czechcars.net
Letadla Letov | |
---|---|