Pàmpol (peix)
Naucrates ductor ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Estat de conservació | |
![]() | |
Risc mínim | |
UICN | 190452 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Actinopteri |
Ordre | Perciformes |
Família | Carangidae |
Gènere | Naucrates |
Espècie | Naucrates ductor ![]() (Linnaeus, 1758) |
Nomenclatura | |
Sinònims |
|
Protònim | Gasterosteus ductor ![]() |
El pàmpol, vairó, pàmpol feixat, pàmpol rascàs, pàmpol ratllat o peix pilot (Naucrates ductor) és un peix teleosti de la família dels caràngids.
Naucrates ductor és l'única espècie del gènere Naucrates.[2]
Morfologia
- Pot arribar als 60 cm de llargària total.
- Cos cilíndric i poc comprimit.
- Dors blau i flancs argentats, solcats per 5-7 amples bandes transversals de color blau fosc o negres i que també apareixen a la segona dorsal i a l'anal.
- Ventre de color gris clar.
- Presenta una quilla en el peduncle caudal.
- La línia lateral té una carena longitudinal a l'eix de la cua.
- El cap és allargat amb un perfil oval.
- La boca és ampla i quasi horitzontal.
- Té dues dorsals: la primera té 4-5 radis espinosos lliures i la segona és llarga amb un radi espinós i comença a la part més alta del cos i arriba fins al peduncle caudal.
- Les pectorals són curtes i similars a les pèlviques.
- L'anal té dues espines anteriors i és similar a la segona dorsal, però més petita.
- La caudal és convexa i té la vora blanca.[3][4][5]
Reproducció
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/24/Oceanic_Whitetip_Shark.png/220px-Oceanic_Whitetip_Shark.png)
La maduresa sexual arriba quan fan 25 cm. La reproducció ocorre durant la tardor i l'hivern. Els ous i les larves són constituents del plàncton. Presenta diversos estadis larvaris.
Alimentació
La seua alimentació és variada: inclou petits peixos planctònics, cirrípedes ectoparàsits de peixos i les restes del menjar dels taurons i altres espècies.[6]
Hàbitat
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ca/Oceanic_whitetip_shark1.jpg/220px-Oceanic_whitetip_shark1.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/Carcharhinus_longimanus_1.jpg/220px-Carcharhinus_longimanus_1.jpg)
És una espècie pelàgica que acompanya els taurons, tortugues i altres peixos pelàgics, dels quals és comensal. Això li proporciona protecció davant dels depredadors, i els seus hostes es veuen lliures de paràsits.[7][8]
Distribució geogràfica
Apareix a mars càlids i temperats. És present a tot el Mediterrani i a l'atlàntic se'l pot trobar des de la Mar Cantàbrica (esporàdicament també a les Illes Britàniques) fins a Angola.
Costums
- Els alevins formen bancs davall la umbel·la dels grumers, algues que suren o qualsevol altre objecte que els proporcioni ombra.[9]
- Acompanya tota mena de taurons però sent una especial predilecció pel tauró de mans llargues (Carcharhinus longimanus).[10]
Pesca
La seua pesca no està regulada ni té talla mínima legal. Tot i així, es captura davall objectes a alta mar i a capcers col·locats per a la pesca de pelàgics on es pot pescar amb volantí sense esca.[11]
Observacions
- Es pensava que conduïen els taurons cap a les preses, d'ací ve el nom de peix pilot.
- És inofensiu per a l'ésser humà.[12]
Referències
- ↑ Asturnatura (castellà)
- ↑ ITIS
- ↑ Mas Ferrà, Xavier i Canyelles Ferrà, Xavier: Peixos de les Illes Balears. Editorial Moll, Palma, maig del 2000. Manuals d'Introducció a la Naturalesa, 13. ISBN 84-273-6013-4. Planes 154-155.
- ↑ Randall, John; Allen, Gerald; Steen, Roger. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, 1997, p. 164. ISBN 0824818954.
- ↑ Jennings, Gerald. The Sea and Freshwater Fishes of Australia and New Guinea. Calypso Publications, 1997, p. 163. ISBN 0906301629.
- ↑ McEachran, John D.; Fechhelm, Janice D.. Fishes of the Gulf of Mexico: Myxiniformes to Gasterosteiformes. University of Texas Press, 1998, p. 287. ISBN 0292706340.
- ↑ Webster, Stephen. Thinking about Biology. Cambridge University Press, 2003, p. 24. ISBN 0521590590.
- ↑ Webster, Stephen. Thinking about Biology. Cambridge University Press, 2003, p. 24. ISBN 0521590590.
- ↑ Eschmeyer, William N.; Herald, Earl Stannard. A Field Guide to Pacific Coast Fishes. Houghton Mifflin Books, 1999, p. 208. ISBN 0395268737.
- ↑ Stafford-Deitsch, Jeremy. Sharks of Florida, the Bahamas, the Caribbean and the Gulf of Mexico. Trident Press, 2000, p. 32. ISBN 1900724456.
- ↑ Museu de la Pesca (català)
- ↑ Naucrates ductor (TSN 168742) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. [Consultat el 24 de juny del 2008]. (anglès)
En altres projectes de Wikimedia: | |
![]() | Commons (Galeria) ![]() |
![]() | Commons (Categoria) ![]() |
![]() | Viquiespècies ![]() |
Viccionari