Itaya Hazan
![]() ![]() | |
Nom original | (ja) 板谷波山 ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | (ja) 板谷 嘉七 ![]() 10 abril 1872 ![]() Chikusei (Japó) ![]() |
Mort | 10 octubre 1963 ![]() Tabata (Japó) ![]() |
Sepultura | Dairyū-ji (en) ![]() ![]() |
Artista de la Casa imperial | |
3 desembre 1934 – ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Escola de Belles Arts de Tòquio ![]() |
Activitat | |
Ocupació | ceramista, educador ![]() |
Activitat | 1906 ![]() |
Ocupador | Ishikawa Technical Senior High School (en) ![]() ![]() |
Professors | Takamura Kōun (en) ![]() ![]() |
Premis
|
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/39/Itaya_2.jpg/220px-Itaya_2.jpg)
Itaya Hazan (japonès: 板谷波山, 1872-1963) va ser un artista japonès considerat un dels pioners de la ceràmica japonesa.
Itaya Hazan va néixer amb el nom de Itaya Kashichia a Shimodate, Prefectura d'Ibaraki. El seu pare era un fabricant de salsa de soja, i ell era el petit de vuit fills. El seu àlies, Hazan, que significa "muntanya ondulada", prové del paisatge de la seva regió natal. El 1889, va ingressar a l'Escola d'Art de Tòquio, on va estudiar escultura amb els mestres Kōun Takamura i Tenshin Okakura. Posteriorment, va impartir classes d'escultura a l'Escola Industrial de la Prefectura d'Ishikawa, a Kanazawa. El 1898, l'escola va tancar i Hazan va començar a estudiar les ceràmiques tradicionals de la Xina i, posteriorment a fer ceràmica ell mateix. Va publicar un llibre d'apunts titulat Dotze formes de les ceràmiques antigues aquell mateix any. El 1903, es va traslladar a Tòquio, a Tabata, el Poble dels Artistes i els Escriptors, i va començar a treballar sota el nom de Hazan. El seu primer assistent a Tabata va ser Fukami Sanjiro. Després que aquest marxés, el 1910, Genda chimatsu va passar a ser el seu ajudant i va ocupar aquest lloc fins a la mort del mestre, el 1963.[1]
Abans del 1900, la ceràmica japonesa seguia les pautes tradicionals, i les peces acostumaven a ser anònimes. No hi havia cap distinció entre les belles arts i les arts aplicades, tal com succeïa a Occident. Hazan va ser un dels primers artistes en incorporar l'estil europeu (sobretot de l'Art Nouveau) a la seva obra, creant així una ceràmica japonesa moderna. Les primeres obres de Hazan contenien relleus esculpits i prestaven molta importància a la llum. Hazan va utilitzar profusament el color al llarg de la seva carrera. Va desenvolupar dos estils de ceràmica, saiji i hokosaiji. La seva primera exposició (col·lectiva) va tenir lloc l'any 1906, a l'Associació d'Art del Japó. A l'Exposició Nacional de Ceràmica, celebrada el 1911, Hazan va guanyar el primer premi.
A partir del 1910, la ceràmica va començar a convertir-se en un producte comercial. Hazan estava en desacord amb aquesta tendència. Va decidir deixar de fer exposicions, i es va decantar per la vessant més purament artística de la ceràmica. A la dècada de 1930, va decantar-se per la tradició clàssica Xinesa.
El 1954, Hazan va ser el primer ceramista en ser guardonat amb l'Ordre de la Cultura (Bunka Kunsho),[2] el mèrit més elevat que pot rebre un artista al Japó. A la dècada de 1960, va ser proposat per a Tresor Nacional Vivent, honor que va rebutjar .
La col·lecció més gran d'obres de Hazan es troba al Museu d'Arts Idemitsu (Tòquio).