David di Donatello 1979
| ||||
| ||||
Tipus | cerimònia de premi ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Data | 20 octubre 1979 ![]() | |||
Número d'edició | 24 ![]() | |||
← 1978 ![]() 1980 ![]() | ||||
Localització | Teatro dell'Opera di Roma (Itàlia) ![]() | |||
Estat | Itàlia ![]() | |||
Conferit per | Acadèmia del Cinema Italià ![]() | |||
![]() ![]() |
La 24a edició dels premis David di Donatello, concedits per l'Acadèmia del Cinema Italià va tenir lloc el 20 d'octubre de 1979 al Teatro dell'Opera di Roma.[1] El premi consistia en una estatueta dissenyada per Bulgari.[2][3]
Guanyadors
- Cristo si è fermato a Eboli, de Francesco Rosi (ex aequo)
- Dimenticare Venezia, de Franco Brusati (ex aequo)
- L'albero degli zoccoli, d'Ermanno Olmi (ex aequo)
- Francesco Rosi - Cristo si è fermato a Eboli
- No atorgat
- No atorgat
- Monica Vitti - Amori miei
- Vittorio Gassman - Caro papà
- No atorgat
- Ingrid Bergman - Sonata de tardor (Höstsonaten) (ex aequo)
- Liv Ullmann - Sonata de tardor (Höstsonaten) (ex aequo)
- Richard Gere - Days of Heaven (ex aequo)
- Michel Serrault - Casa de boges (La cage aux folles) (ex aequo)
- Miloš Forman - Hair (Hair)
- Natvris khe, de Tenguiz Abuladze
- Galt MacDermot - Hair (Hair)
- Amedeo Nazzari
- Daniele Costantini, per la seva primera direcció a Una settimana come un'altra
- Claudia Weill, per la seva primera direcció a Girlfriends
- Stefano Madia, per la seva interpretació a Caro papà
- Romy Schneider, per la seva interpretació a Une histoire simple
Referències
- ↑ premis David di Donatello 1979 a mymovies.it
- ↑ David di Donatello Milestones: From De Sica and Fellini to Sorrentino and Garrone a la revista Variety
- ↑ Gold and malachite 'David di Donatello' trophy, Bulgari, 1956 Arxivat 2021-01-15 a Wayback Machine. al web de Sothebys
Vegeu també
Enllaços externs
- David di Donatello 1979 a Filmaffinity
- Cronologia al web dels David di Donatello