Cesare Merzagora
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 9 novembre 1898 ![]() Milà (Itàlia) ![]() |
Mort | 1r maig 1991 ![]() Roma ![]() |
Substitute President of Italy (en) ![]() | |
6 desembre 1964 – 29 desembre 1964 | |
Senador vitalici d'Itàlia | |
2 març 1963 – 1r maig 1991 (mort en el càrrec) Nomenat per: Antonio Segni | |
Ministre de Comerç Internacional d'Itàlia | |
23 maig 1948 – 31 març 1949 Membre del gabinet: Govern De Gasperi V | |
Senador del Senat italià | |
18 abril 1948 – Legislatura: 1a legislatura d'Itàlia | |
Ministre de Comerç Internacional d'Itàlia | |
31 maig 1947 – 22 maig 1948 Membre del gabinet: Govern De Gasperi IV ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Ateisme ![]() |
Activitat | |
Lloc de treball | Roma ![]() |
Ocupació | polític, banquer ![]() |
Partit | Candidat independent ![]() |
Membre de | Consulta Nacional ![]() |
Instrument | Violoncel ![]() |
Premis
|
Cesare Merzagora (Milà, 9 de novembre 1898 - Roma, 1 de maig de 1991) fou un polític i financer italià. Fou ministre d'afers exteriors italià de 1947 a 1948 en el govern d'Alcide De Gasperi. Fou president del Senat del 25 de juny de 1953 a 7 de novembre de 1967. De 1948 al 1963 fou elegit senador independent adscrit a la Democràcia Cristiana, tot i ser un ateu reconegut. El 1963 fou nomenat senador vitalici pel president Antonio Segni. Del 19 d'agost al 29 de desembre de 1964, durant la greu malaltia i dimissió del President de la República italiana Antonio Segni, fou president interí i president del Senat fins a l'elecció del successor. També fou President d'Assicurazioni Generali de 1968 a 1979.[1][2][3][4]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cesare Merzagora
- ↑ «MERZAGORA, Cesare». A: Dizionario biografico degli Italiani, vol. 73 (en italià). Istituto della Enciclopedia italiana, 1960.
- ↑ Romani, Marzio Achille. La banca dei milanesi: storia della Banca popolare di Milano (en italià). Laterza, 2005. ISBN 978-88-420-7821-0.
- ↑ Berardi, Silvio. Cesare Merzagora: un liberale europeista tra difesa dello Stato e anti-partitocrazia (en italià). Luni editrice, 2021. ISBN 978-88-7984-735-3.
- ↑ «Merzàgora, Cesare» (en italià). Treccani. [Consulta: 10 febrer 2024].
Precedit per: Antonio Segni | President d'Itàlia 1984 | Succeït per: Giuseppe Saragat |