Carles Casajuana i Palet
![]() (2009) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 25 octubre 1954 ![]() Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) ![]() |
Ambaixador d'Espanya a Grècia | |
2021 – | |
Ambaixador d'Espanya al Regne Unit | |
2008 – 2012 ← Carlos Miranda y Elío – Federico Trillo-Figueroa Martínez-Conde → | |
Ambaixador d'Espanya a Vietnam | |
1997 – 1997 – Ignacio Sagaz Temprano → | |
Ambaixador d'Espanya a Malàisia | |
1996 – 2001 ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Universitat de Barcelona ![]() |
Activitat | |
Ocupació | diplomàtic, escriptor ![]() |
Membre de | |
Premis | |
![]() |
Carles Casajuana i Palet (Sant Cugat del Vallès, 25 d'octubre de 1954) és escriptor i diplomàtic de professió.
Carrera professional
És llicenciat en Economia i Dret per la Universitat de Barcelona i va ingressar al cos diplomàtic espanyol el 1980. Ha exercit l'activitat diplomàtica a Bolívia, a les Filipines i a la seu de les Nacions Unides a Nova York. Entre 1991 i 1996 va ser el cap de gabinet del secretari general de Política Exterior del Ministeri d'Afers Estrangers. Després va ser nomenat ambaixador d'Espanya a Malàisia, el Vietnam i Brunei, i entre 2001 i 2004 va formar part del Comitè polític i de seguretat del Consell de la Unió Europea. Va dirigir el Departament de Política Internacional i Seguretat del gabinet de presidència espanyol fins que l'agost de 2008 va ser nomenat ambaixador espanyol al Regne Unit. Va ser-hi ambaixador fins que va ser substituït per Federico Trillo el 2012.[1]
Com a escriptor ha publicat diverses novel·les, algunes d'elles traduïdes al castellà i a l'anglès, i un assaig sobre Josep Pla i Nietzsche. L'any 2009 va guanyar el Premi Ramon Llull de novel·la amb L'últim home que parlava català i, el 2014, el IV Premi Godó de Reporterisme i Assaig Periodístic amb Les lleis del castell.
Obres
Novel·la
- Tap d'escopeta (Quaderns Crema, 1987)
- Bondage (Quaderns Crema, 1989)
- La puresa del porc (Quaderns Crema, 1990)
- Punt de fuga (Quaderns Crema, 1992)
- Esperit d'evasió (Quaderns Crema, 1998; LaButxaca, 2013: ed. revisada)
- Diumenge de temptació (Quaderns Crema, 2001)
- Kuala Lumpur (Quaderns Crema, 2005)
- L'últim home que parlava català (Planeta, 2009)
- Un escàndol sense importància (Columna, 2011)
- El melic del món (Columna, 2013)
- Retorn (Columna, 2017)
- Les pompes del diable (Proa, 2019)
Assaig
- Pla i Nietzsche: afinitats i coincidències (Edicions 62, 1996)
- Les lleis del castell (Pòrtic, 2014)[2]
Premis
- 2009 – Premi Ramon Llull de novel·la per a L'últim home que parlava català
- 2014 – IV Premi Godó de reporterisme i assaig periodístic per a Les lleis del castell[2]
Referències
- ↑ «[Carles Casajuana: 'El meu relleu a l'ambaixada del Regne Unit no té res a veure amb el canvi de govern' https://www.cugat.cat/noticies/politica/76281/carles-casajuana_-_el-meu-relleu-a-l_ambaixada-del-regne-unit-no-te-res-a-veure-amb-el-canvi-de-govern_]». Cugat.cat, 17-05-2012 [Consulta: 30 març 2019].
- ↑ 2,0 2,1 Susanna, Àlex «El poder d'unes notes». Cultura (El Punt Avui), 05-12-2014, p. 5.
Enllaços externs
- «Carles Casajuana i Palet». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
- L'ambaixador espanyol al Regne Unit, Carles Casajuana, Premi Ramon Llull 2009 Arxivat 2009-01-30 a Wayback Machine.
- «Carles Casajuana i Palet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
- Carles Casajuana al Qui es Qui d'autors catalans