Campionat AMA de motocròs
![]() | |
Nom oficial | Lucas Oil Pro Motocross Championship ![]() |
---|---|
Tipus | campionat ![]() |
Esport | motocròs ![]() |
Organitzador | AMA ![]() |
Patrocinador | Lucas Oil ![]() |
Localització i Dates | |
Estat | Estats Units d'Amèrica ![]() |
Vigència | 1972 – ![]() |
Altres | |
Lloc web | promotocross.com ![]() |
El Campionat AMA de motocròs (en anglès, AMA Motocross Championship i conegut popularment com a AMA Motocross o AMA Pro Motocross) és la competició de motocròs més important dels Estats Units. Es disputa d'ençà de 1972 i està regulat per l'Associació Motociclista Americana (AMA) i organitzat per l'empresa MX Sports Pro Racing. El patrocinador principal n'és Lucas Oil, motiu pel qual el campionat s'anomena comercialment Lucas Oil Pro Motocross.
Història
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b3/Lucas_Oil_Pro_Motocross_at_High_Point_Raceway.jpg/220px-Lucas_Oil_Pro_Motocross_at_High_Point_Raceway.jpg)
El motocròs es va introduir als Estats Units a finals de la dècada del 1960. Competicions com ara la Inter-AM i la Trans-AMA van servir perquè els pilots americans aprenguessin la tècnica d'aquest esport dels asos europeus que hi participaven. Els anys 1970 i 1971, a manca d'un campionat nacional, l'AMA va proclamar Campió dels Estats Units de motocròs el nord-americà més ben classificat a la Trans-AMA. El 1970, el títol l'obtingué Dick Burleson, quart a la Trans-AMA. El 1971 s'atorgaren dos títols: l'absolut, per a Mark Blackwell (catorzè a la Trans-AMA) i el de 250cc per a Gary Jones (setè a la Inter-AMA). Finalment, l'AMA va instaurar el Campionat nacional de motocròs el 1972.
La competició es va estrenar amb la introducció de dues categories (classes) basades en fórmules de motors de 500 cc i 250 cc.[1] El 1974 s'hi afegí la de 125 cc. A mesura que la tecnologia del motocròs evolucionava, les motocicletes de 500 cc esdevingueren massa potents per al pilot mitjà, fent que minvés el nombre de participants en aquesta categoria. Finalment, l'AMA la discontinuà després de la temporada de 1993.
El 1996 es creà un campionat nacional femení, anomenat Women's MX,[2] que es va mantenir fins al 2018. Cal dir que, entre 1974 i 1995, malgrat no existir encara un campionat professional femení dirigit per l'AMA, es disputaren competicions amateurs per a dones anomenades inicialment Powder Puff National Championship i, més tard, Women's Motocross Nationals (tot i que normalment eren títols decidits a una única prova).[3][4][5]
Mirant d'atènyer la regulació d'emissions, el 1994 l'AMA augmentà la cilindrada màxima permesa per als motors de quatre temps i el 1997, en un esforç per a encoratjar els fabricants a desenvolupar motocicletes amb aquesta mena de motors, més respectuosos amb el medi ambient, en flexibilitzà les normes d'homologació.[6] El 2006, la categoria de 250 cc passà a anomenar-se MX, amb una formulació que permetia motors de 150 a 250 cc de dos temps o de 251 a 450 cc de quatre temps.[7] La categoria de 125 cc es reanomenà MX Lites, permetent de 0 a 125 cc de dos temps o de 150 a 250 cc de quatre temps. El 2009, la categoria MX fou reanomenada 450 i la MX Lites, 250 per tal de reflectir el fet que tots els fabricants competidors havien adoptat la motorització de quatre temps.
Resum: Evolució de les classes
A data de 2023, el campionat AMA constava de dues classes: 450, la principal, i 250. Tot seguit es resumeix l'evolució que han experimentat les classes del campionat des de la seva instauració fins a l'actualitat:
Període | De | A | Classe | Àlies | Motor | Cilindrada |
---|---|---|---|---|---|---|
1972- 2005 | 1972 | 1993 | 500cc | - | 2T | Fins a 500 cc |
1972 | 2005 | 250cc | - | Fins a 250 cc[a] | ||
1974 | 2005 | 125cc | - | Fins a 125 cc | ||
1996 | 2005 | Women's | WMX | Fins a 125 cc | ||
2006- Actualitat | 2006 | 2008 | MX | - | 2T | De 150 a 250 cc |
4T | De 251 a 450 cc | |||||
2006 | 2008 | MX Lites | Lites | 2T | Fins a 125 cc | |
4T | De 150 a 250 cc | |||||
2006 | 2018 | Women's | WMX | 4T | Fins a 250 cc | |
2009 | Actualitat | 450 | 450MX, 450cc | De 251 a 450 cc | ||
2009 | Actualitat | 250 | 250MX, 250cc | De 150 a 250 cc |
- ↑ Durant major part de les dècades del 1970 i 1980, la classe 250cc admetia també motocicletes amb motor de quatre temps de fins a 360 cc. El 1994, aquest límit fou augmentat a 550 cc.[6]
Llista de guanyadors
Font:[2][8][9]
Primera etapa (1972-2005)
Any | 250 cc | 125 cc | Women's MX | |||
---|---|---|---|---|---|---|
Campió | Motocicleta | Campió | Motocicleta | Campiona | Motocicleta | |
1996 | Jeff Emig | Kawasaki | Steve Lamson | Honda | Shelly Kann | Yamaha? |
1997 | Jeff Emig | Kawasaki | Ricky Carmichael | Kawasaki | Tracy Fleming | Yamaha? |
1998 | Doug Henry | Yamaha | Ricky Carmichael | Kawasaki | Dee Ann Wood | Kawasaki |
1999 | ![]() | Suzuki | Ricky Carmichael | Kawasaki | ![]() | Kawasaki? |
2000 | Ricky Carmichael | Kawasaki | Travis Pastrana | Suzuki | Jessica Patterson | Kawasaki |
2001 | Ricky Carmichael | Kawasaki | Mike Brown | Kawasaki | ![]() | Yamaha |
2002 | Ricky Carmichael | Honda | James Stewart Jr. | Kawasaki | ![]() | Honda |
2003 | Ricky Carmichael | Honda | ![]() | KTM | ![]() | KTM |
2004 | Ricky Carmichael | Honda | James Stewart Jr. | Kawasaki | Jessica Patterson | Honda |
2005 | Ricky Carmichael | Suzuki | Ivan Tedesco | Kawasaki | Jessica Patterson | Honda |
Segona etapa (2006-Actualitat)
- A 31 d'agost de 2023
Any | 450[a 1] | 250[a 2] | Women's MX | |||
---|---|---|---|---|---|---|
Campió | Motocicleta | Campió | Motocicleta | Campiona | Motocicleta | |
2006 | Ricky Carmichael | Suzuki | Ryan Villopoto | Kawasaki | Jessica Patterson | Honda |
2007 | ![]() | Yamaha | Ryan Villopoto | Kawasaki | Jessica Patterson | Honda |
2008 | James Stewart Jr. | Kawasaki | Ryan Villopoto | Kawasaki | Ashley Fiolek | Honda |
2009 | ![]() | Suzuki | Ryan Dungey | Suzuki | Ashley Fiolek | Honda |
2010 | Ryan Dungey | Suzuki | Trey Canard | Honda | Jessica Patterson | Yamaha |
2011 | Ryan Villopoto | Kawasaki | ![]() | Kawasaki | Ashley Fiolek | Honda |
2012 | Ryan Dungey | KTM | Blake Baggett | Kawasaki | Ashley Fiolek | Honda |
2013 | Ryan Villopoto | Kawasaki | Eli Tomac | Honda | Jessica Patterson | Honda |
2014 | ![]() | KTM | Jeremy Martin | Yamaha | Marissa Markelon | Kawasaki |
2015 | Ryan Dungey | KTM | Jeremy Martin | Yamaha | Kylie Fasnacht | Kawasaki |
2016 | ![]() | Suzuki | Cooper Webb | Yamaha | Kylie Fasnacht | Kawasaki |
2017 | Eli Tomac | Kawasaki | Zach Osborne | Husqvarna | Kylie Fasnacht | Kawasaki |
2018 | Eli Tomac | Kawasaki | Aaron Plessinger | Yamaha | Jordan Jarvis | Yamaha |
Any | 450 | 250 | ||
---|---|---|---|---|
Campió | Motocicleta | Campió | Motocicleta | |
2019 | Eli Tomac | Kawasaki | Adam Cianciarulo | Kawasaki |
2020 | Zach Osborne | Husqvarna | ![]() | Yamaha |
2021 | ![]() | Yamaha | ![]() | Honda |
2022 | Eli Tomac | Yamaha | ![]() | Honda |
2023 | ![]() | Honda | ![]() | Honda |
- Notes
Estadístiques
Campions amb més de 3 títols
- A 31 d'agost de 2023
Pilot | Títols |
---|---|
Ricky Carmichael | 10 (1 x 450cc, 6 x 250cc, 3 x 125cc) |
Jessica Patterson | 7 (7 x Women) |
Broc Glover | 6 (3 x 500cc, 3 x 125cc) |
Eli Tomac | 5 (4 x 450, 1 x 250) |
Rick Johnson | 5 (2 x 500cc, 3 x 250cc) |
Jeff Ward | 5 (2 x 500cc, 2 x 250cc, 1 x 125cc) |
Ryan Villopoto | 5 (2 x 450, 3 x Lites) |
Ryan Dungey | 4 (3 x 450, 1 x 250) |
Mike Kiedrowski | 4 (1 x 500cc, 1 x 250cc, 2 x 125cc) |
Ashley Fiolek | 4 (4 x Women) |
Llista de circuits emprats
- A 15 de desembre de 2022
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/US_Navy_090806-N-4614W-049_Special_Warfare_Operator_1st_Class_%28SEAL%29_Stacey_Virgin_competes_in_an_event_at_the_National_Championship_Motocross_Championships.jpg/220px-US_Navy_090806-N-4614W-049_Special_Warfare_Operator_1st_Class_%28SEAL%29_Stacey_Virgin_competes_in_an_event_at_the_National_Championship_Motocross_Championships.jpg)
Circuit | Població | Estat | Període |
---|---|---|---|
Unadilla MX | Unadilla | Nova York | 1972-1973, 1976-1977, 1989-1991, 1993-2019, 2021-actualitat |
Hangtown Motocross Classic | Rancho Cordova | Califòrnia | 1974-2019, 2021-actualitat |
Red Bud MX | Buchanan | Michigan | 1974, 1976-actualitat |
The Wick 338 | Southwick | Massachusetts | 1976-1982, 1986-2013, 2016-2019, 2021-actualitat |
High Point Raceway | Mount Morris | Pennsilvània | 1977-2019, 2021-actualitat |
Washougal MX Park | Washougal | Washington | 1980-1986, 1988-2019, 2021-actualitat |
Spring Creek MX Park | Millville | Minnesota | 1983-actualitat |
Budds Creek Motocross Park | Mechanicsville | Maryland | 1989-1992, 1994-2019, 2021-actualitat |
Thunder Valley Motocross Park | Lakewood | Colorado | 2005-actualitat |
Fox Raceway at Pala | Pala | Califòrnia | 2010-2011, 2019-actualitat |
Ironman Raceway | Crawfordsville | Indiana | 2014-actualitat |
WW Ranch Motocross Park | Jacksonville | Florida | 2019-2020 |
Loretta Lynn's Dude Ranch | Hurricane Mills | Tennessee | 2020 |
Glen Helen Raceway | San Bernardino | Califòrnia | 1993, 1996-2009, 2014-2018 |
Muddy Creek Raceway | Blountville | Tennessee | 2013-2018 |
Miller Motorsports Park | Tooele | Utah | 2013-2015 |
Lake Elsinore MX | Lake Elsinore | Califòrnia | 2012-2013 |
Steel City Raceway | Delmont | Pennsilvània | 1988-2012 |
Freestone County Raceway | Wortham | Texas | 2007-2012 |
Broome-Tioga Sports Center | Binghamton | Nova York | 1979-2006 |
Kenworthy's Motocross Park | Troy | Ohio | 1987-2002, 2004 |
Gatorback Cycle Park | Gainesville | Florida | 1983-1997 |
Lake Sugar Tree MX Park | Axton | Virgínia | 1975-1977, 1987-1991 |
Lakewood Sportcycle Park | Lakewood | Colorado | 1979-1980 1983-1988 |
Good Times MX Park | San Antonio | Texas | 1987-1988 |
Secession MX Park | Anderson | Carolina del Sud | 1987 |
Hollister Hills | Hollister | Califòrnia | 1986 |
Six Flags Atlanta | Atlanta | Geòrgia | 1984-1985 |
Las Vegas Motocross Park | Las Vegas | Nevada | 1985 |
Saddleback Park | Orange | Califòrnia | 1972-1973, 1980-1984 |
Lake Whitney Cycle Ranch | Lake Whitney | Texas | 1973, 1975, 1977-1978, 1981-1983 |
St Louis International Raceway | Madison | Illinois | 1983 |
Road Atlanta | Braselton | Geòrgia | 1972-1973, 1981-1982 |
Carlsbad Raceway | Carlsbad | Califòrnia | 1972, 1981-1982 |
Sunshine Speedway | St. Petersburg | Florida | 1976-1982 |
CDR Tech Track | Castle Rock | Colorado | 1981-1982 |
Atlanta Motor Speedway | Hampton | Geòrgia | 1978-80 |
Sonoma Raceway | Sonoma | Califòrnia | 1978-1980 |
Rio Bravo MX Park | Houston | Texas | 1972-1973, 1976-1979 |
Omaha Moto Park | Herman | Nebraska | 1975, 1977-1979 |
Metrolina Speedway Park | Charlotte | Carolina del Nord | 1977-1979 |
Racing World | Trabuco Canyon | Califòrnia | 1978-1979 |
Canyon Raceway | Phoenix | Arizona | 1979 |
Cycle World USA | St. Peters | Missouri | 1976-1978c |
Agency Motocross | St. Joseph | Missouri | 1977-1978 |
Pine Top Motorcycle Park | Escoheag | Rhode Island | 1978 |
Cycle-Rama | San Antonio | Texas | 1975-1977 |
Midland Motocross Park | Midland | Michigan | 1975-1977 |
Burnt Hickory Motocross | Dallas | Geòrgia | 1977 |
Hillside Park | Nashville | Tennessee | 1977 |
Sandy Oaks Raceway | Keithsburg | Illinois | 1977 |
Delta Motorsport Park | Delta | Ohio | 1973-1976 |
Motocross West | New Orleans | Louisiana | 1973-1976 |
Moto-Masters Park | Mexico | Nova York | 1974-1976 |
Castle Point Moto Sport Park | New Castle | Kentucky | 1975-1976 |
Appalachian Highlands Motorsport Park | Keyers Ridge | Maryland | 1976 |
Fastrack Motocross Park | Phoenix | Arizona | 1976 |
Pennsylvania Motocross Park | Allentown | Pennsilvània | 1976 |
Towaligo River Park | Forsyth | Geòrgia | 1976 |
Baldwin Motoross Park | Baldwin | Kansas | 1973-1975 |
Appalachia Lake Park | Bruceton Mills | Virgínia de l'Oest | 1974-1975 |
Ohio International Raceway | Ravenna | Ohio | 1975 |
Mid-Ohio MX Park | Lexington | Ohio | 1972-1974 |
Manning Cycle Park | Tooele | Utah | 1973-1974 |
Baymare Cycle Park | Moorpark | Califòrnia | 1974 |
Gran-Am Motocross Park | Hamersville | Ohio | 1974 |
Highland Hills | HIllsboro | Ohio | 1974 |
Talladega Superspeedway | Talladega | Alabama | 1972-1973 |
Arizona Cycle Park | Phoenix | Arizona | 1972-1973 |
Carnegie Cycle Park | Livermore | Califòrnia | 1972-1973 |
Desoto Cycle Ranch | Olive Branch | Mississipi | 1972-1973 |
Orlando Sports Stadium | Orlando | Florida | 1972-1973 |
Puyallup Raceway Park | Puyallup | Washington | 1972-1973 |
Snyder Park | Washington | Indiana | 1972-1973 |
Amelia Earhardt Park | Hialeah | Florida | 1973 |
Cherokee MX Park | Opelousas | Louisiana | 1973 |
Cycle-Rama Recreational Park | Sligo | Kentucky | 1973 |
Pocono Raceway | Long Pond | Pennsilvània | 1973 |
Zoar Motor Park | Springville | Nova York | 1973 |
Cal-Expo | Sacramento | Califòrnia | 1972 |
Honda Hills | Columbus | Ohio | 1972 |
Mid-American Motocross | St. Peters | Missouri | 1972 |
Moto-sports Racing Circus | Elkhorn | Wisconsin | 1972 |
Owyhee M/C Clubgrounds | Boise | Idaho | 1972 |
Straddle Line Park | Olympia | Washington | 1972 |
Tahoe Recreation Park | Tahoe Vista | Califòrnia | 1972 |
El motocròs als Estats Units
Antecedents
L'antecedent més llunyà de l'actual motocròs fou el Southern Scott Scramble,[10] una mena de cursa motociclista camp a través que se celebrà a Surrey, Anglaterra, el 1924.[11] Aquesta nova modalitat de motociclisme es conegué com a Scramble al Regne Unit fins a ben entrada la dècada del 1960, però a la resta d'Europa agafà el nom que li donaren en francès, Moto-Cross (de "motocicleta" i "cross-country").[12] Als Estats Units, aquesta modalitat s'hi va introduir ben aviat, tot i que en formats diferents i sense gaire repercussió.[10]
El 1926, dos anys després del primer Scramble britànic, el Crotona Motorcycle Club de Nova York va organitzar una prova similar prop d'Armonk, Nova York, a la qual va anomenar "TT" (de Tourist Trophy). Malgrat tenir poques similituds amb el TT de l'Illa de Man, el club de Crotona va triar aquest nom perquè els participants, a bord de motocicletes de turisme, començaven la cursa a intervals de temps regulars, com a l'illa de Man. El primer TT de Crotona era molt semblant al Southern Scott Scramble, només que amb menys distància a recórrer: els pilots havien de seguir un camí sinuós per un pomerar.[13] A partir d'aleshores, però, les curses camp a través evolucionaren de manera molt diferent a Europa, on es consolidaren amb el format actual (circuits tancats de longitud mitjana que calia recórrer durant uns 45 minuts) i als Estats Units, on s'estilava més un tipus de cursa semblant als Hare scramble o les curses de desert, amb poques voltes a llargs recorreguts per camp obert. Calgué esperar 40 anys perquè el motocròs amb format europeu arribés finalment a Amèrica.[10][13]
Amb l'arribada de la Gran Depressió, durant la dècada de 1930, el motociclisme (i amb ell, l'incipient "motocròs") gairebé va desaparèixer del tot al país, on les motocicletes no gaudien de tanta popularitat com a Europa i eren considerades un objecte de luxe totalment prescindible en època de crisi.[14] Passada la Segona Guerra Mundial, amb la millora econòmica que es produí durant la dècada de 1950, els esports començaren a popularitzar-se als EUA, ajudats per l'aparició de la televisió.[14] Durant la dècada del 1960, la competició fora d'asfalt va experimentar un fort creixement al país: el desenvolupament de motos més lleugeres va propiciar-hi un gran entusiasme pels Scrambles (o "TT"), les curses de desert i l'enduro. El 1961, l'AMA va aprovar la normativa per a una nova forma de competició anomenada "moto-cross", molt semblant als típics scrambles però amb un mètode de puntuació diferent.[15] L'AMA havia donat cobertura oficial a curses d'aquesta mena des del 1959, quan el Comitè Esportiu de Nova Anglaterra n'organitzava alguna al Bell Cycle Ranch, una parcel·la de 400 ha propietat del concessionari de Maico a Grafton (Vermont), Perley Bell. A la costa oest, la promoció del motocròs es pot remuntar a la primavera de 1966, quan se n'organitzà una cursa a Sycamore Park, prop d'Irvine (Califòrnia), que guanyà Paul Hunt amb una Rickman Métisse amb motor Triumph que acabava d'importar d'Anglaterra (Hunt era un dels pocs americans que havien visitat Europa per a provar-hi el motocròs).[13]
La promoció d'Edison Dye
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f8/Aberg.jpg/220px-Aberg.jpg)
Malgrat els primers intents, reduïts a algunes curses esparses i sense repercussió, d'introduir al país alguna cosa equiparable al motocròs, a mitjan dècada del 1960 aquesta modalitat seguia sent pràcticament desconeguda als EUA.[13][14] No fou fins a l'entrada en escena d'Edison Dye que el motocròs amb format europeu arribà oficialment a Amèrica i s'hi consolidà definitivament.[10][13] Edison Dye (1918-2007), conegut més tard com a The Father of American Motocross ("El pare del motocròs americà"), era un empresari que havia començat a importar les Husqvarna als EUA el 1966. Per tal de promocionar la marca, va convèncer la fàbrica perquè enviés el seu pilot estrella, Torsten Hallman (campió del món de 250cc), perquè col·laborés amb ell en la promoció del motocròs, principalment competint amb els millors pilots nord-americans en curses de demostració al llarg del país.[16] Durant la tardor de 1966, Hallman començà la seva gira promocional amb una exhibició a Pepperell, Massachusetts. Al llarg d'aquell any, Hallman i Dye van organitzar sis esdeveniments més i el resultat sempre fou el mateix: victòria aclaparadora de Torsten Hallman davant els seus rivals americans.[16][17]
L'èxit de les demostracions de Hallman va encoratjar Dye a organitzar competicions arreu del país en què, a banda del suec, hi convidava els millors experts europeus.[18] El 1967, Edison Dye va organitzat la primera "Inter-America", coneguda com a Inter-AM, un torneig amb curses arreu dels EUA que enfrontava els asos europeus amb els nord-americans. El públic i els aficionats al motociclisme nord-americans van quedar impressionats per aquesta nova modalitat, molt més espectacular que els scrambles que coneixien, i això va suposar un augment dràstic de la popularitat del motocròs al país. Els pilots d'altres disciplines es van passar en massa al motocròs, il·lusionats amb la possibilitat de poder competir per un cost inicial relativament baix[19] i, en qüestió de pocs anys, el motocròs esdevingué la modalitat de motociclisme més seguida i coneguda d'una punta a l'altra dels Estats Units. Aviat en van sorgir els primers pioners reeixits en competició, com ara John DeSoto, Ron Nelson i Tim Hart.
La Inter-AM s'anà desenvolupant anualment fins que el 1970 l'AMA ingressà a la FIM i instaurà una mena de torneig paral·lel que anomenà Trans-AMA (ampliat un any després amb la Inter-AMA per a motos de 250cc).[20] En entrar en conflicte ambdues competicions, la Inter-AM fou cancel·lada i a partir d'aleshores se celebrà anualment la nova Trans-AMA. Edison Dye n'esdevingué promotor d'alguna cursa[18][20] fins al 1973, en què la manca d'entesa entre l'empresari i l'AMA va provocar que aquesta l'apartés definitivament de l'organització de curses de motocròs.[16]
L'eclosió de la dècada del 1970
Després d'uns anys d'aprenentatge en què els americans eren mers comparses dels asos europeus, aquells van començar a prendre el protagonisme. Ja a la prova inaugural de la Inter-AMA de 1972, a Boise (Idaho), Gary Jones va esdevenir el primer americà a batre els millors pilots europeus.[21] El 1973, Jim Pomeroy va superar la fita en vèncer de forma inesperada el Gran Premi d'Espanya de 250cc al circuit del Vallès, una victòria que va tenir una gran repercussió als Estats Units. Aquell mateix any, a la tardor, Jimmy Weinert esdevingué el primer americà a derrotar els europeus durant la Trans-AMA, concretament a la cursa de Rio Bravo (Texas).[21]
A començaments dels 70, el motocròs ja era un esport consolidat als Estats Units, on comptava amb un gran seguiment. L'AMA va instaurar el Campionat nacional de 250 i de 500cc el 1972 (a partir de 1974, s'hi afegí la cilindrada dels 125cc). El 1973 se celebrà a Carlsbad (Califòrnia) el I Gran Premi dels Estats Units de 500cc. La gran efervescència d'aquest esport al país va fer que, ben aviat, hi nasqués una nova modalitat: el supercross, en què els circuits es basteixen temporalment en estadis o equipaments esportius. La primera cursa d'aquesta mena s'anomenà "Super Bowl of Motocross" i es va disputar a Los Angeles el 8 de juliol de 1972. El guanyador en fou un jove Marty Tripes de només 16 anys.[21] El 1974, l'AMA va instaurar el Campionat nacional de supercross, el més antic del món d'aquesta disciplina. Força anys després, a la dècada del 1990, del supercross se'n va derivar una nova modalitat, el Freestyle Motocross (FMX), en què es puntuen les acrobàcies dels pilots.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c4/Broc_Glover_1977.jpg/220px-Broc_Glover_1977.jpg)
A banda del supercross i l'FMX, els Estats Units varen ser el bressol d'una altra modalitat relacionada amb el motocròs: el BMX, una mena de motocròs en bicicleta que es va originar a començaments de la dècada del 1970 al sud de Califòrnia. La pel·lícula On Any Sunday de 1971, nominada a l'Oscar al millor documental de 1972, mostra a la seqüència d'obertura uns nens corrent amb les seves bicicletes per una pista de terra, a imitació dels motociclistes, i aquesta escena ha estat considerada la responsable directa del ràpid creixement del BMX.[22]
També durant aquella època va néixer al país una nova variant del motocròs, en aquest cas el motocròs femení. Des de la primera edició d'una mena de campionat nacional femení el 1974 (l'anomenat Powder Puff National), les dones van anar incrementant la seva implicació en aquest esport i pujant de nivell. Actualment, el motocròs femení és una realitat que compta amb nombroses practicants, tant als Estats Units com a la resta del món. D'entre les pioneres americanes cal esmentar Sue Fish, Lisa Akin i l'espanyola resident a Califòrnia Mercedes González. Més recentment, Ashley Fiolek, Jessica Patterson i Kylie Fasnacht han dominat la disciplina i n'han guanyat diversos campionats AMA.[23]
Cap a la dècada del 1980, el nivell assolit pels pilots americans els convertí en una potència mundial del motocròs. Pilots com ara Marty Smith, Tony DiStefano, Kent Howerton, Broc Glover o Bob Hannah, tot i centrar-se en els campionats AMA, vencien repetidament els europeus en les poques ocasions que hi coincidien, com ara a la Trans-AMA, el Gran Premi dels Estats Units o en comptades sortides a Europa. El 1981, la selecció americana (dirigida per Roger De Coster i formada per Chuck Sun, Johnny O'Mara, Danny LaPorte i Donnie Hansen) guanyà per primera vegada a la història el Motocross des Nations, així com el Trophée des Nations, i encetà una llarga època de domini americà en ambdues competicions. El 1982, Danny LaPorte i Brad Lackey esdevingueren els primers nord-americans a guanyar el campionat del món (concretament, els de 250cc i 500cc respectivament), els primers d'una llista que inclou Donny Schmit, Trampas Parker i Bob Moore.
Actualment, els campionats AMA de motocròs tenen fins i tot més prestigi internacional que el campionat del món. Són nombrosos els pilots d'arreu del món que s'instal·len als Estats Units per a competir-hi i alguns n'han esdevinguts campions, com ara Grant Langston, Ken Roczen i Christophe Pourcel entre molts altres (el primer a fer-ho va ser Pierre Karsmakers, ja al 1973). Els màxims dominadors de la competició, però, són els americans, entre els quals cal destacar figures mítiques d'aquest esport com són ara Ricky Carmichael, Ryan Villopoto, Jeremy McGrath, Jeff Ward o James Stewart.
Vegeu també
Referències
- ↑ «The First Sixty Years: An Illustrated History of the American Motorcyclist Association» (en anglès). American Motorcyclist, gener 1984 [Consulta: 2 octubre 2010].
- ↑ 2,0 2,1 «Women's Motocross National Champions» (en anglès). Women's Motocross Association. [Consulta: 2 octubre 2010].
- ↑ «Women's Motocross: The Next Level» (en anglès). motorcycle-usa.com, 28-07-2010. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2013. [Consulta: 2 febrer 2013].
- ↑ «Every Champion That Ever Was > Women's National Champions (1974-2011)» (en anglès). motocrossactionmag.com. Motocross Action, 2013. Arxivat de l'original el 25 d'octubre 2010. [Consulta: 2 febrer 2013].
- ↑ «The History of Women's Motocross» (en anglès). womensmxhistory.com. [Consulta: 5 novembre 2023].
- ↑ 6,0 6,1 «Counting Strokes» (en anglès). American Motorcyclist, juny 1997 [Consulta: 2 octubre 2010].
- ↑ «Motocross Rule Book» (PDF) (en anglès). AMA. Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 15 març 2010].
- ↑ «AMA Motocross Champions». American Motorcyclist, febrer 1986 [Consulta: 2 octubre 2010].
- ↑ «Every Champ There Ever Was». Motocross Action. Arxivat de l'original el 25 d'octubre 2010. [Consulta: 2 octubre 2010].
- ↑ 10,0 10,1 10,2 10,3 Casper, Steve. «The History of Motocross». A: Motocross (Gallery) (en anglès). Motorbooks, 31 maig 2006, p. 126. ISBN 0760325553.
- ↑ Woods 2008: «British Scrambling» p. 10-11
- ↑ «What is scrambling?» (en anglès). fortheride.com, 20-11-2018. [Consulta: 7 juliol 2020].
- ↑ 13,0 13,1 13,2 13,3 13,4 «Fuel Inspirational Tuesdays - The History Of Motocross» (en anglès). fuelmotorcycles.eu, 17-12-2019. [Consulta: 10 agost 2020].
- ↑ 14,0 14,1 14,2 Woods 2008: «Edison Dye popularizes Motocross in America» p. 20-21
- ↑ «History of the AMA» (en anglès). americanmotorcyclist.com. AMA. [Consulta: 10 agost 2020].
- ↑ 16,0 16,1 16,2 White, Tom. «The Father of American Motocross: His reward was to be banned from the sport» (en anglès). motocrossactionmag.com, 08-09-2019. [Consulta: 10 agost 2020].
- ↑ Dye, Edison. «Edison Dye – The father of American Motocross. Biography of M. Edison Dye» (en anglès). earlyyearsofmx.com, octubre 1999. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2020. [Consulta: 10 agost 2020].
- ↑ 18,0 18,1 «Edison Dye - Pioneer U.S. Motocross Promoter» (en anglès). americanmotorcyclist.com. AMA. [Consulta: 10 agost 2020].
- ↑ «The History of American Style Motocross» (en anglès). bikebandit.com, 14-06-2019. [Consulta: 10 agost 2020].[Enllaç no actiu]
- ↑ 20,0 20,1 «Press release! Sept, 2007 - Discovered! - Inter-AM CZ360» (en anglès). oldschoolmxresto.com. [Consulta: 25 agost 2011].
- ↑ 21,0 21,1 21,2 «24 Memorable Motos Boise 1972» (en anglès). racerxonline.com. [Consulta: 26 febrer 2023].
- ↑ Rompella, Natalie. Famous Firsts (en anglès). Lobster Press, 2007, p. 34. ISBN 1897073550.
- ↑ Wright, Eric. «Top Female Motocross Riders You Should Know About» (en anglès). redbull.com. Red Bull, 20-02-2017. [Consulta: 5 novembre 2023].
Bibliografia
- Woods, Bob. Motocross History - From local Scrambling to World Championship MX to Freestyle (en anglès). New York: Crabtree Publishing Company, 2008. ISBN 978-0-7787-4000-1.
- «The Vault. 40 years of American MX results» (en anglès). racerxonline.com. Filter Publications LLC, 2013. [Consulta: 5 febrer 2013].
- «Mx outdoor 450» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
- «Lites - Palmares» (en francès). memotocross.fr, 2012. Arxivat de l'original el 18 de febrer 2013. [Consulta: 4 gener 2013].
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Web oficial de MX Sports Pro Racing (anglès)