Antonio Palomares Vinuesa
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1930 ![]() El Robledo (província de Ciudad Real) ![]() |
Mort | 24 març 2007 ![]() València |
![]() | |
7 juny 1983 – 2 juliol 1987 Circumscripció electoral: València | |
![]() | |
15 març 1979 – 31 agost 1982 Legislatura: primera legislatura espanyola Circumscripció electoral: València Electe a: eleccions generals espanyoles de 1979 | |
![]() | |
1976 – 1979 – Josep Ernest García i García → ![]() | |
Activitat | |
Lloc de treball | Madrid ![]() |
Ocupació | Polític |
Partit | PCPV |
Família | |
Cònjuge | Rosalía Sender Begué ![]() |
Antonio Palomares Vinuesa (El Robledo, província d'Albacete, 7 d'agost de 1929[1] - València, 25 de març de 2007) fou un dirigent comunista valencià d'origen castellà.
Biografia
Fill d'un sabater, el 1939 va exiliar-se a França amb la seva família. Quan encara era un adolescent col·laborà amb la Resistència Francesa contra els nazis i el 1945 ingressà al PCE. Entre 1947 i 1958 treballà com a fresador i fou membre dirigent Joventuts Socialistes Unificades a França. El 1956 fou enviat a l'interior per a reorganitzar el partit com a mà dreta de Julián Grimau.[2]
El 1967 s'establí a València, on fou secretari general del PCE del País Valencià. Treballava com a venedor ambulant de llibres, el que li permetia estar en contacte amb les cèl·lules del PCE a les diferents comarques valencianes, que treballaven aleshores de manera dispersada.[3] El novembre de 1968 fou detingut en una caiguda de membres de CCOO i torturat per la policia,[3] però fou alliberat uns mesos més tard després d'una intensa campanya internacional. Participà en tertúlies de l'Ateneu Mercantil de València i formà part de la Taula de Forces Polítiques i Sindicals del País Valencià.[3] De 1976 a 1979 fou secretari general del PCPV i fou elegit diputat per la província de València a les eleccions generals espanyoles de 1979[4] i a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. Fou membre del Consell del País Valencià i participà en la redacció de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana.
A principis dels anys 1980, esclatà una crisi al PCPV entre el sector ortodox, liderat per ell mateix,[5] i el sector renovador d'Ernest García,[5] que acabaria expulsat del partit. L'enfrontament, a més, es va veure agreujat per les postures fusterianes del sector renovador,[6] oposades a les postures de Palomares, més properes al discurs regionalista conegut com a blaverisme.[7]
El 1987 fundà l'Associació Valenciana d'Amistat amb Cuba.
Enllaços externs
- Obituari a El País
- Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
- Nota de premsa del PCPV, amb petita biografia
Bibliografia
- La construcción política de la Comunidad Valenciana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Institució Alfons el Magnànim, 2006
- Flor i Moreno, Vicent. Noves glòries a Espanya. Anticatalanisme i identitat valenciana. Catarroja: editorial Afers, 2011. ISBN 978-84-92542-47-5.
Referències
- ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 29 abril 2015].
- ↑ «Antonio Palomares Vinuesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
- ↑ 3,0 3,1 3,2 Antonio Palomares Vinuesa, març de 2007 necrològica al web del PCPV del 25 de març de 2007 (castellà)
- ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
- ↑ 5,0 5,1 Magnànim 353
- ↑ Magnànim 310
- ↑ Flor i Moreno, 2011, p. 320.
Càrrecs públics | ||
---|---|---|
Precedit per: Càrrec Nou | Secretari General del Partit Comunista del País Valencià![]() 1976-1979 | Succeït per: Ernest García |