Anscari de Bremen
![]() Escultura al Trostbrücke d'Hamburg, d'E. Peiffer, s. XIX ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 8 setembre 801 ![]() Amiens (França) ![]() |
Mort | 3 febrer 865 ![]() Bremen (Alemanya) ![]() |
Sepultura | Relíquies a la Catedral de Hildesheim i l'església de St. Ansgar (Hamburg) |
Bisbe de Bremen | |
847 – 3 febrer 865 ← Leuderich (en) ![]() Diòcesi: Roman Catholic Diocese of Bremen (en) ![]() | |
Arquebisbe d'Hamburg | |
831 – 3 febrer 865 – Rimbert → Diòcesi: Hamburg ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Activitat | |
Lloc de treball | Ducat de Saxònia ![]() |
Ocupació | bisbe catòlic (831–), missioner (829–831), sacerdot catòlic, escriptor, diplomàtic ![]() |
Orde religiós | Orde de sant Benet ![]() |
Consagració | Drogo (en) ![]() ![]() |
bisbe | |
Celebració | Església catòlica, Església Ortodoxa, anglicanisme |
Canonització | ca. 867 , Roma nomenat per Nicolau I |
Festivitat | 3 de febrer |
Iconografia | Robes de bisbe |
Patró de | Dinamarca; diòcesi d'Hamburg |
Òscar, Anscari o Ansgari (Amiens, Picardia, 8 de setembre de 801 - Bremen, 3 de febrer de 865) va ser un monjo francès, bisbe d'Hamburg i Bremen i evangelitzador de Dinamarca i Suècia. És venerat com a sant en diverses confessions cristianes.[1]
Biografia
Nascut a Amiens, va quedar orfe de petit i va entrar a l'abadia de Corbie, on fou educat. Segons la tradició transmesa a la Vita Ansgarii [2]medieval, una visió que va tenir de la seva mare al cel, va fer que canviés la seva actitud, fins llavors negativa, envers la vida religiosa i l'espiritualitat.[3] A Corbie, va fer-se monjo. En aquells moments, es donava per acabada la cristianització de Saxònia, i els esforços d'evangelització es van dirigir cap a les terres del nord. En 826 va ser el primer a anar, amb altres monjos, a Jutlàndia (Dinamarca) per evangelitzar la població, i van batejar el rei Harald Klak dels juts. Va tornar-ne dos anys després, possiblement perquè el rei va ser deposat. El 822, va ser enviat com a abat a la nova fundació de Corvey a Westfàlia, monestir dependent de Corbie.
El 829, cridat pel rei Björn dels suecs, va anar a Björkö, vora el llac Mälaren, per predicar entre aquest poble, romanent-hi durant sis mesos acompanyat del frare Witmar. Hi organitzà una comunitat i tornà a Worms, a la cort imperial, en 831.[4]
Va ser elegit arquebisbe d'Hamburg el 831 i va rebre el pal·li a Roma, directament del papa Gregori IV, de qui fou llegat apostòlic per a Suècia i Dinamarca. Era un nou arquebisbat que comprenia les diòcesis de Bremen i Verden, amb el dret a enviar missions a les terres septentrionals i a nomenar-ne bisbes. Es va acordar amb l'arquebisbe Ebó de Reims que aquest continués tenint el dret de nomenar els bisbes a Suècia. Òscar va dedicar-se al territori hamburguès, on encara hi havia poques esglésies i hi fundà un monestir i una escola on es formarien els missioners per a Dinamarca, amb pocs resultats reals.
En morir Lluís el Pietós en 840, l'imperi es dividí i Òscar va perdre l'abadia de Turholt.[5] El 845 els danesos van atacar sobtadament Hamburg, destruint les esglésies i els llibres litúrgics i fent que la restauració de la diòcesi fos inviable. El rei Lluís el Germànic li atorgà llavors la diòcesi vacant de Bremen, on residí des del 848, i fent-la seu de l'arquebisbat d'Hamburg. La unió de les dues diòcesis, malgrat les protestes del bisbe de Colònia, de qui depenia fins llavors Bremen, va ser aprovada pel papa Nicolau I en 864.
- El sant al Brooksbrücke d'Hamburg-Altstadt
- Predicació als suecs per Hugo Hamilton, s. XIX
- Anscari converteix els hamburgesos, fresc de Hugo Vogel (Hamburg, Ratshaus)
Òscar continuà la missió a les terres del nord; la guerra civil entre els danesos va fer que s'establissin de nou relacions entre el bisbe i els reis Horik el Vell i el seu fill Horik II, que li donaran suport i reconegueren el crisitianisme com un religió tolerada al seu regne, permetent la construcció de l'església de Sleswick. A Suècia va anar-hi personalment entre el 848 i el 850, i tornant-hi el 854, trobant bona disposició a acceptar el cristianisme. Alguns suecs convertits van atribuir a la nova fe el fet d'haver derrotat els de Curlàndia, la qual cosa va contribuir a fer que el territori s'anés cristianitzant.
Òscar passà els últims anys de la seva vida a Bremen, on morí el 865.[6]
- Creu d'Ansgari a Björkö (Suècia), on va predicar
- Catedral de Hildesheim
- Capella d'Ansgar a Hildesheim, amb el seu reliquiari
- Església de Sankt-Ansgar a Hamburg, on hi ha altres relíquies del sant
Referències
- ↑ Campbell, T. «St. Anschar». A: The Catholic Encyclopedia.. Robert Appleton Company, 1907.
- ↑ Palmer, James T. «Rimbert's Vita Anskarii and Scandinavian Mission in the Ninth Century» (en anglès). The Journal of Ecclesiastical History, 55, 2, 2004-04, pàg. 235–256. DOI: 10.1017/S0022046904009935. ISSN: 1469-7637.
- ↑ «Medieval Sourcebook: Rimbert: Life of Anskar, the Apostle of the North, 801-865». sourcebooks.fordham.edu. [Consulta: 3 abril 2022].
- ↑ Sanctity in the North (en anglès). University of Toronto Press, 2020-06-22, p. 37. DOI 10.3138/9781442689060. ISBN 978-1-4426-8906-0.
- ↑ Knibbs, Eric. Ansgar, Rimbert and the Forged Foundations of Hamburg-Bremen. Londres: Routledge, 2016-05-31. DOI 10.4324/9781315567266/ansgar-rimbert-forged-foundations-hamburg-bremen-eric-knibbs. ISBN 978-1-315-56726-6.
- ↑ Bihrer, Andreas; Fritz, Fiona. «Heiligkeiten» (en alemany), 12-04-2019. [Consulta: 3 abril 2022].
Bibliografia
- Rimbertus, Vita Anskarii, en Friedrich Christoph Dahlmann, Monumenta Germaniae Historica. Scriptores, II, 683-725 (1829)
- Adam de Bremen. Gesta Hammenburgensis ecclesiæ, I, 17-36
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- "Sant'Oscar", Santiebeati.it